Справа № 730/279/21 	Головуючий у 1 інстанції Луговець О. А. 	
Провадження № 33/4823/271/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП                                     	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Борзнанського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2021 року, 

                                          в с т а н о в и в: 

Вказаною постановою   ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. 
Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 30 березня 2021 року близько 01-25 год. в м. Борзна по вул. О. Десняка керував автомобілем марки «АЗЛК-2140», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (освідування в медичному закладі) водій відмовився під відеозапис, зроблений службовою боді-камерою, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності вказуючи про незаконність та необґрунтованість судового рішення просить його скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на наступні порушення:
- Вважає, що судом дана не вірна оцінка відеозапису щодо факту керування особою транспортним засобом. Наполягає, що автомобілем не керував, при цьому наголошує, що не має посвідчення водія відповідної категорії «В».
- Судом надана перевага показанням працівника поліції при цьому залишено поза увагою наявність іншого свідка – батька ОСОБА_1 , що, на думку апелянта, є порушенням принципу змагальності. Крім того, в основу рішення покладені пояснення особи, які були дані при складанні протоколу, а не ті, що надані безпосередньо в суді першої інстанції.
- Звертає увагу на відсутність постійної відеофіксації перебігу подій, що вказує про незаконні дії з боку працівників поліції щодо схиляння до визнання вини.
- Наполягає, що протокол не є доказом вини, як і підпис у ньому водія.
- Стверджує про порушення порядку огляду водіїв на стан сп`яніння, а саме щодо недотримання працівниками поліції Інструкції з приводу використання спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та без присутності двох свідків, а також необхідності обов`язкового лабораторного дослідження з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. 
- Зазначає, що матеріали справи не містять відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння або незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими, а також підкреслює відсутність направлення до закладу охорони здоров`я.  
Враховуючі вказані порушення, вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в засідання апеляційного суду не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в передбаченому законом порядку. 
За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу у відсутність особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, що кореспондується з положеннями ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи, передбаченої ст. 130 КУпАП.
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано і ретельно досліджено усі надані суду докази, яким дана правильна правова оцінка. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, довідка щодо наявності посвідчення водія, відеозапис з боді-камери поліцейського, який долучений до матеріалів справи на ДВД-диску, а також показання допитаного судом першої інстанції працівника поліції – ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ДПР18 № 471480 від 30 березня 2021 року, ОСОБА_1 30 березня 2021 року близько 01-25 год. в м. Борзна по вул. О. Десняка керував автомобілем марки «АЗЛК-2140», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (освідування в медичному закладі) водій відмовився під відеозапис, зроблений службовою боді-камерою, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приписи п.2.5 Правил дорожнього руху передбачають обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
В даному випадку такими ознаками, згідно протоколу є порушення мови та зіниці очей, які не реагують на світло. Дані ознаки наркотичного сп`яніння були повідомлені водію та підтверджуються долученим до матеріалів провадження відеозаписом з  нагрудної камери поліцейського. 
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 надав письмові пояснення з яких вбачається, що після вживання наркотичної суміші керував транспортним засобом, від проходження огляду відмовився.
Дані обставини беззаперечно підтверджуються і відеозаписом, якому була дана оцінка судом першої інстанції, з якою погоджується  апеляційний суд.
Тобто, вказані докази однозначно доводять факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, а також засвідчують відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
За таких підстав, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції Інструкції з приводу використання спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та без присутності двох свідків, а також необхідності обов`язкового лабораторного дослідження з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки такого огляду проведено не було в жодний спосіб у зв`язку з відмовою водія від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Враховуючи наявність такої відмови водія, не заслуговує на увагу і твердження автора скарги про відсутність в матеріалах провадження направлення до закладу охорони здоров`я. Крім того, формальна відсутність направлення  в матеріалах справи не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи в цій частині відхиляються.
Доводи ОСОБА_1 щодо того, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності, через незабезпечення явки свідка, яким є батько ОСОБА_1 , що призвело до неповноти судового розгляду, є хибними.
Так, на підставі ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; розумні строки розгляду справи судом.
В ст. 22 КПК України вказано, що кримінальне провадження (в даному випадку адміністративне провадження) здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 327 КПК України неприбуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального (в даному випадку адміністративного) провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального (в даному випадку адміністративного) провадження у забезпеченні осіб шляхом здійснення судового виклику.
Попри це, матеріали адміністративного провадження не містять жодного клопотання про необхідність виклику будь-яких свідків. Більше того, особа не скористалася правом бути особисто присутньою в судовому засіданні та дати пояснення, в тому числі заяви клопотання до початку судового розгляду. А відтак, покликання щодо порушення принципу змагальності є суб`єктивним баченням апелянта, що не має нічого спільного з таким принципом.
Твердження про відсутність постійної відеофіксації перебігу подій були предметом оцінки місцевого суду, з чого слідує, що період поїздки на автомобілі не фіксувався через незначний заряд живлення у камері поліцейського. Вказані пояснення працівниками поліції є цілком логічними, а відсутність незначного проміжку відеозапису в часі фіксування  обставин події, з урахуванням всіх матеріалів справи, не викликають сумнівів щодо встановлених судом фактичних даних, які підтверджуються вказаними вище доказами.
Зауваження автора скарги щодо відсутності у нього посвідчення водія категорії «В», жодним чином не впливає на висновки суду, оскільки така обставина не виключає можливість керування автомобілем. Оцінка ж дій водія в даному контексті знайшла своє відображення в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП (керування без посвідчення водія категорії «В»), яка знаходиться поза правовим полем підвідомчості справ суду.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко