ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 травня 2021 року           справа №425/3327/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 лютого 2021 року (повне судове рішення складено 09 лютого 2021 року у м. Рубіжне Луганської області) у справі №  425/3327/20 (суддя в І інстанції Москаленко В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Шуваєва Володимира Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

                                                          УСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Шуваєва Володимира Андрійовича (далі – Поліцейський), в якому просив скасувати постанову серії ДП18 № 516277 від 16.10.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Позов мотивовано тим, що 16.10.2020 відповідачем складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.
У постанові серії ДП18 № 516277 від 16.10.2020 про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, зазначено, що 09.10.2020 о 20-00 год., у м. Рубіжне водій, керуючи транспортним засобом, на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.4«а» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Вважав, що вказана постанова не відповідає обставинам справи, оскільки 09.10.2020 приблизно о 20-00 год. він перебував по проспекту Московському у м. Рубіжне, розмовляв по телефону на відстані 50 метрів від свого автомобілю, коли до нього підійшли поліцейські та запитали, кому належить автомобіль і чому він стоїть на тому місці. Він повідомив поліцейським, що автомобіль належить йому і зараз він від їде з місця зупинки, після чого сів у свій автомобіль та почав рух транспортного засобу. Поліцейські на своєму автомобілі почали рух за його машиною і зупинили позивача, після чого відповідач почав вимагати від нього документи, що посвідчують особу. Він надав для ознайомлення відповідачу свій паспорт громадянина України, і відповідач повідомив, що автомобіль позивача перебував на зупинці у не відведеному для цього місці. На зауваження позивача про те, що його автомобіль був припаркований на забороненому місці зупинки транспортних засобів іншим водієм, а він лише прийшов його забрати, відповідач не звернув уваги та знов почав вимагати документи. Коли відповідач розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, останній вважав, що розглядається справа за вчинення ним правопорушення щодо паркування транспортного засобу в забороненому місці, у зв`язку з чим заявив клопотання про перенесення розгляду справи, але зрозумівши, що відповідач розглядає справу за ч.1 ст.126 КУпАП (не надання посвідчення водія та документів про реєстрацію транспортного засобу), позивач пред`явив відповідні документи, але відповідач відмовився їх оглянути. 
З наведених підстав просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що місцевий суд дійшов висновків про відмову у задоволенні позовних вимог без повного та об`єктивного дослідження наявних доказів, наголошує, що адміністративного правопорушення позивач не скоював.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
16.10.2020 Поліцейським винесено постанову серії ДП 18 № 516277 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП (копія постанови - а.с.6).
З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судами переглянуто відеозапис подій, зроблений 09.10.2020 та 16.10.2020 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейських, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на dvd-дисках (а.с.27).
За результатами перегляду відеозаписів, встановлено, що відеозапис, зроблений 09.10.2020, містить фіксацію події, з якої вбачається, що на вимогу поліцейського позивач не пред`явив документи, передбачені п.2.1 ПДР України, а саме: водійське посвідчення, реєстраційний талон на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів. 
З відеозапису, зробленого 16.10.2020 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейського вбачається, що позивач не з`явився на розгляд справи відносно нього, за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, а тому постанову серії ДП18 № 516277 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідач постановив у відсутність позивача.
Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Підпунктом (а) пункту 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.
У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Встановлено, що доказом в справі згідно ст. 251 КУпАП є відеозапис порушення з відео-реєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських.
Так, з дослідженого судами відеозапису, який надано відповідачем та додано до матеріалів справи, вбачається, що позивач не пред`явив документи для перевірки на вимогу поліцейського, а також не з`явився в призначений час на розгляд справи до Управління патрульної поліції в Луганській області, а тому розгляд справи був проведений у відсутність позивача.
Посилання позивача на те, що він одразу надав на вимогу відповідача документи, а саме: посвідчення водія та реєстрацію транспортного засобу є повністю необґрунтованими, оскільки спростовані змістом відеозапису, з якого встановлено, що позивач виявив бажання надати документи для перевірки відповідачу лише після того, як останній почав розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Слід наголосити, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Також є правильним висновок місцевого суду, про те, що доводи позивача щодо відсутності у поліцейського доказів вчинення правопорушення, а тому мало місце неправомірне притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові по справі № 127/19283/17 від 25.09.2019, в якій зазначено наступне.
«Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.»
Слід наголосити, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Верховний Суд також звернув увагу на те, що притягнення особи до відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог правил дорожнього руху не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи (постанова від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17).
Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивачем не було доведено своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, в той час як відповідачем було надано вичерпні докази на користь винуватості позивача у вчиненні правопорушення.
Тому, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, інших важливих аргументів апелянтом не наведено, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст. ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -          
          
                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 лютого 2021 року у справі № 425/3327/20– залишити без змін.
Повне судове рішення – 13 травня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                  І. В. Сіваченко
           
Судді                                                                                                               А. А. Блохін

                                                                                                 Т. Г. Гаврищук