П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  278/93/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Грубіян Є.О. 
          Суддя-доповідач:  Курко О. П. 

02 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Білої Л.М.  Гонтарука В. М. 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,
позивача: ОСОБА_1 ,      

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Житомирського районного суду Житомирської області  від  12 лютого 2021 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області в особі інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Назарука Ігоря Руслановича про  визнання незаконною та скасування постанови про накладення стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області в особі інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Назарука Ігоря Руслановича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення стягнення.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до  невірного вирішення справи. 
Відповідач своїм правом, визначеним ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції – скасувати.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника відповідача в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №841718 від 2.01.2021 року, складеної інспектором взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області лейтенантом Назарук І.Р., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Як вказано в зазначеній постанові, 2.01.2021 року о 2 год. 25 хв., позивач, керував автомобілем марки "Renault Laguna" д.н.з. " НОМЕР_1 " у смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області та не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії "В", чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Позивач, не погодившись із даною постановою, звернувся до суду для її скасування.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване відповідачем рішення прийняте у порядку та спосіб визначений законодавством України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до ч. 1ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 2.1 (а) ПДРУ країни водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п. 2.4 (а) ПДРУ країни на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно зі ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КУпАП доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.
Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. В свою чергу, позивач категорично заперечував порушення ним правил дорожнього руху, про які зазначав відповідач.
Апелянт зазначив, що він дійсно спілкувався з працівниками поліції, які підійшли до нього 2.01.2021 року вночі. Однак, не зупинявся працівниками поліції, оскільки транспортними засобами не керував взагалі. Біля місця спілкування з працівниками поліції дійсно був припаркований автомобіль марки "Renault Laguna" д.н.з. " НОМЕР_1 ", яким позивач користується.
Ключів від вказаного автомобіля, позивач на той момент та напередодні не мав при собі, а тому не мав і посвідчення водія, у зв`язку з чим і не надав працівникам поліції на вимогу.
У даному випадку, для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України, відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, із повною фіксацією вчиненого позивачем правопорушення тощо.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №338/126/17.
Однак, згідно долученого відповідачем відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля марки "Renault Laguna" д.н.з. " НОМЕР_1 ". А відтак, колегія суддів вважає, що позивач не повинен був пред`являти посвідчення водія відповідачу. Зазначений відеозапис містить лише спілкування позивача з патрульними поліцейськими біля автомобіля. При цьому, відеозапис переривається, що не відповідає п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026.
Отже, судова колегія приходить до висновку, що на час винесення судом першої інстанції, у матеріалах справи були відсутні будь-які докази, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, та винність позивача у його вчиненні.
Враховуючи зазначене колегія суддів дійшла висновку, що  інспектором взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Назаруком І.Р. не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом факт вчинення позивачем правопорушення, а відтак, спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Так, стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст. 286  КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відтак, з метою дотримання вимог ч.3 ст. 286   КАС України, скасовуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.2 вказаної статті, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Згідно статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, за результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2021 року - скасувати.
Прийняти нове рішення. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії ДП18 №841718 від 02 січня 2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.      
Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає. 

Постанова суду складена в повному обсязі  02 червня 2021 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.