Єдиний унікальний номер 218/972/14-ц 
Номер провадження 22-ц/804/1039/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

12 травня 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 218/972/14-ц
провадження  № 22-ц/804/1039/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого        Хейло Я.В.,
суддів         Мірути О.А., Новікової Г.В.
секретаря        Цимбал Д.А.

учасники справи:

заявник   Амвросіївський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

боржник               ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк»
   
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амвросіївського районного суду Донецької області від 16 травня 2014 року по справі за поданням начальнику відділу державної виконавчої служби Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області Карпенко В.Г. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (суддя Федченко В.М.), ухваленого в приміщенні суду в місті Амвросіївка Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ ПОДАННЯ

Начальник відділу державної виконавчої служби Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області Карпенко В.Г. звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 .
Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавчий документ № 2-3246, виданий 22.11.2010 року Амвросіївським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» суми боргу у розмірі 262976, 68 гривень.
14.11.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.
Боржником у встановлений строк для добровільного виконання рішення суду не виконано.
Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення суду, заявник просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ УХВАЛИ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2021 року втрачене судове провадження у справі №218/972/14 за поданням начальника відділу державної виконавчої служби Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області Карпенко В.Г. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України щодо ОСОБА_1 відновлено в частині ухвали Амвросіївського районного суду Донецької області від 16 травня 2014 року.

Ухвалою Амвросіївського районного суду Донецької області від 16 травня 2014 року подання начальника відділу державної виконавчої служби Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області Карпенко В.Г. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон стосовно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 задоволено.

Встановлено відносно громадянина України ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань за виконавчим документом №2-3246/10, виданого 22.11.2010 року Амвросіївським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» суми боргу у розмірі 262976, 68 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні подання відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Зазначає, що на час звернення до суду з апеляційною скаргою, жодних фінансових зобов`язань відносно ОСОБА_1 на примусовому виконанні не перебуває.

Посилається на статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Судом першої інстанції не враховано відсутність доказів на підтвердження факту саме ухилення від виконання зобов`язань за рішенням суду, відсутність обгрунтування представником ВДВС необхідності застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення виконання рішення суду у вигляді тимчасового обмеження боржника у 

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Представник Амвросіївського районного державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. 

Стягувач  ПАТ «Укргазбанк» в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем належними доказами підтверджено факт отримання викликів державного виконавця та ухилення від явки, також ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених нього судовим рішенням.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що на виконанні у відділі ДВС знаходився виконавчий документ № 2-3246, виданий 22.11.2010 року Амвросіївським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» суми боргу у розмірі 262976, 68 гривень.

14.11.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.

Оскільки боржник ухилявся від виконання рішення суду, судом першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість подання державного виконавця.

Проте апеляційній суд не може погодитись і з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 16.10.2013 року) державний  виконавець  у  процесі  здійснення виконавчого провадження має право: у  разі  ухилення  боржника  від  виконання  зобов`язань, покладених на нього рішенням,  звертатися до суду за встановленням 
тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або 
керівника  боржника  -  юридичної  особи  за  межі  України  -  до 
виконання зобов`язань за рішенням.

Зі змісту наведених норм вбачається, що законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього за рішенням суду, а не за наявності факту невиконання зобов`язань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України  ОСОБА_1 державний виконавець звернув уваги на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а саме за ухилення від виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 377-1 ЦПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Наведені положення кореспондуються з положенням частини 3 статті 12 ЦПК України в чинній редакції, відповідно до якого наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 337-1 ЦПК України  зазначене подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

У зв`язку з цим державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, мотивування судового рішення в частині підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду відсутнє.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Належних доказів, які б свідчили про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що він ухилявся від виконання своїх боргових зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості, або безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, заявником не надано.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 14.11.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21 квітня 1999 року зі змінами та доповненнями), якою передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачеві  у разі коли  наявна   встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Повернення виконавчого документу стягувачу також виключає можливість існування будь-яких обмежень в рамках виконавчого провадження відносно боржника.

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права знайшли підтвердження, тому ухвалу Амвросіївського районного суду Донецької області від 16 травня 2014 року слід скасувати та у задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби  відмовити.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Отже, враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання.

Керуючись статтями 367, 374, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Амвросіївського районного суду Донецької області від 16 травня 2014 року скасувати.

У задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області Карпенко В.Г. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон стосовно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового   шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий               Я.В. Хейло    

Судді                 О.А. Мірута

Г.В. Новікова

Повне судове рішення складено 12 травня 2021 року                         Хейло Я.В.