ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
26 травня 2021 року
м.Харків
справа № 636/3293/18
провадження № 22-ц/818/2475/21
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 01 листопада 2019 року, постановлене під головуванням судді Ковригіна О.С., в залі суду в місті Чугуєві, Харківської області, -
в с т а н о в и в:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01 листопада 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на її утримання, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 03.08.2018 року на період її навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років. Право на отримання аліментів припиняється у разі припинення навчання або досягнення особою двадцяти трьох річного віку. В частині стягнення аліментів за один місяць допущено негайне виконання. Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що стягуючи аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання суд помилково вважав, що він може надавати таку матеріальну допомогу. При цьому не враховано його матеріальний стан, оскільки на утриманні відповідача знаходяться ще неповнолітні діти та літні батьки з сестрою, яка є інвалідом ІІ групи. Також не враховано стан його здоров`я, наявність інших аліментних зобов`язань. Тому вважає, що з урахуванням положень ст. 182 СК України у суда відсутні були підстави для задоволення позову.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею 23 років, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував вимоги ст. 182 СК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на її утримання, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 03.08.2018 року на період її навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис №138. (а.с.6).
Згідно довідки Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна №1901/22 від 12.07.2018 року, ОСОБА_1 є студенткою другого курсу філологічного факультету денної форми навчання та навчається на бюджетній основі.(а.с.5).
Згідно довідки від 18.09.2017 року №04-08-11/3739/17 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , також відповідно довідки Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна від 24.07.2018 року №0610/1084, позивач проживає у гуртожитку по теперішній час. (а.с.8,10).
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що з вересня 2017 навчається на денному відділені в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна, отримує стипендію у розмірі 1100 грн., та 23.06.2018 року вона досягла повноліття. Зазначає, що витрати щодо її проживання у гуртожитку, сплачує мати. Також, позивачу необхідно купувати книги, дискети, тощо, а також вона потребує витрат відносно їжі та інших предметів побуту. Крім того, на утриманні її матері знаходиться неповнолітня сестра позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що батько має змогу надавати їй матеріальну допомогу до закінчення нею навчання.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Частина 1 ст. 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків.
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати.
Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , на період її навчання, повністю узгоджується з приписами ч.1 ст. 199 СК України.
Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.
Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу доньці у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно. При цьому, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення у справі. 
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 з 02 вересня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.31). 
Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та має склад сім`ї: дружину ОСОБА_6 ; сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 28).
Розмір заробітної плати відповідача за період з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року складає 22426,10 грн. (а.с. 33).
Згідно довідки Комунального підприємства «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря. (а.с.34).
Крім того заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач надав довідку з вуличного комітету № 8, про те, що він допомагає літнім батькам: ОСОБА_10 , 1948 р.н., ОСОБА_11 , 1945 р.н. та здійснює допомогу по догляду за сестрою ОСОБА_12 , яка є інвалідом ІІ групи (а.с. 35-36).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів, судом не враховано, матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього на утриманні інших дітей, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків.
З урахуванням того, що позивачем не доведено, що відповідач, має можливість надавати матеріальне утримання у розмірі 1/6 частини від доходу своїй повнолітній доньці ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, слід визначити у розмірі 1/10 частини всіх видів доходу щомісячно.
За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання, з 1/6 частини до 1/10 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 03.08.2018 року на період її навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням того, що позовна заява ОСОБА_1 задоволена частково (з 1/6 частини на 1/10 частину), тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави підлягає зменшенню з 704,80 грн. до 352,40 грн.
Крім того, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1057,20 грн. (а.с.82). З урахуванням того, що його апеляційна скарга задоволена частково на 50%, тому з Державного бюджету України ОСОБА_2 слід повернути судовий збір у розмірі 528,60 грн., сплачений при поданні апеляційної скарги за квитанцією № 0.0.2045738523.1 від 11.03.2021 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 01 листопада 2019 року – в частині розміру аліментів змінити.
Визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню зОСОБА_2 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, у 1/10 частині, щомісячно.
Зменшити суму стягнення з ОСОБА_2  на користь держави судового збору з 704,80 грн. до 352,40 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Повернути ОСОБА_2  із Державного бюджету України судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 528,60 грн. відповідно доквитанції № 0.0.2045738523.1 від 11.03.2021 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                 О.В. Маміна

Судді:                                                                                                   С.С. Кругова

               О.Ю. Тичкова