ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10432/20	Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М. 	
Провадження № 22-ц/817/487/21 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Храпак Н. М., 
за участі секретаря —Боднар Р.В.
та сторін —апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Яворського А.В.; відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Вароди П.Б.; представника третьої особи — Озерянської сільської ради Данильчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/10432/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року, ухваленого суддею Сташків Н.М., повний текст рішення складено 10 лютого 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — Озернянська сільська рада Зборівського району Тернопільської області, про встановлення факту нікчемності правочину та визнання права на спадкування, - 

В С Т А Н О В И В:

       у червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Озернянська сільська рада Зборівського району Тернопільської області про встановлення факту нікчемності заповіту, посвідченого 16.02.2016 року секретарем Озернянської сільської ради Дубиною Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 19 та визнати за нею право на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
       В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина за вищевказаним заповітом, складеним на користь відповідача. Позивач вважає, що цей заповіт є нікчемним, оскільки обов`язки вчинення нотаріальних дій покладено на секретаря Озернянської сільської ради ОСОБА_4 розпорядженням сільського голови Озернянської сільської ради від 05.01.2016 року № 2, а не рішенням виконавчого комітету сільської ради, як це передбачено п. 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 14.11.2011р. № 3306/5, п.п. 5 п. «б» ч. 1 ст. 38 та ч. 6 ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”. Оскільки сільський голова не наділений повноваженнями щодо вчинення нотаріальних дій, розпорядження № 2 від 05.01.2016 року, видане сільським головою не в межах його компетенції. Отже, заповіт посвідчено особою, яка не мала на те повноважень, а тому є нікчемним. 
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — Озернянська сільська рада Зборівського району Тернопільської області, про встановлення факту нікчемності заповіту, посвідченого секретарем Озернянської сільської ради Дубиною Н.П. 16.02.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 19 та визнання права ОСОБА_1 на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що обов`язковою вимогою правомірності посвідчення заповіту секретарем сільської ради є уповноваження її (його) на вчинення такої нотаріальної дії рішенням виконавчого комітету цієї ради.
       Натомість, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що: “на час посвідчення заповіту 16 лютого 2016 року повноваження секретаря Дубина Н.П., щодо вчинення нотаріальних дій зокрема, посвідчення заповітів, були покладені на неї рішенням виконавчого комітету Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області № 04 від 27 січня 2016 року, ” оскільки такого рішення виконавчий комітет не приймав. Відповідно рішення суду ґрунтується на припущеннях.
       Озернянська сільська рада Зборівського району Тернопільської області подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначила, що заповіт складений 16.02.2016 року померлим ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі за № 19 та посвідчений ОСОБА_4 - секретарем сільської ради, не може бути визнано нікчемним, так як при його складанні були дотримані всі вимоги відповідно до чинного законодавства на час вчинення даної дії.
        ОСОБА_4 - секретарю Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області відповідно до розпорядження сільського голови № 2 від 05.01.2016 року “Про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій” надані повноваження на вчинення нотаріальних дій, в тому числі посвідчення заповіту.
       Таким чином, уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування на здійснення повноважень, визначених підпуктом 5 пункту “б” частини першої статті 38 Закону України “Про місцеве самоврядування”, може бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яку уповноважено на вчинення таких дій рішенням ради або розпорядженням голови. Тому вважаємо, що ОСОБА_4 - секретар Озернянської сільської ради наділена повноваженнями щодо вчинення нотаріальних дій відповідно до закону.
       Представник ОСОБА_2 - адвокат Варода П.Б. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на час посвідчення заповіту 16 лютого 2016 року повноваження секретаря Дубини Н.П. щодо вчинення нотаріальних дій, зокрема, посвідчення заповіту, були покладені на неї саме рішенням виконавчого комітету Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області № 04 від 27 січня 2016 року, як це передбачено п. 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5 та ст. ст. 38, 51, 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, а відтак він не є нікчемним в силу вимог ч. 1 ст. 1257 ЦК України, і як наслідок право позивача ОСОБА_1 на спадкування не є порушеним.
       Станом на момент посвідчення заповіту ОСОБА_3 вже було чинним рішення виконавчого комітету Озернянської сільської ради
       У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Яворський А.В. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній, доповнивши, що про складений заповіт їй було відомо безпосередньо від покійного чоловіка ще за його життя. Однак, її обурює тільки те, що в заповіті чоловік записав фразу ”все майно, яке належатиме мені на день моєї смерті і на яке за законом матиму право заповідаю ОСОБА_2 ”.
       Відповідач ОСОБА_2 та його адвокат Варода П.Б. апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки секретар сільської ради діяла в межах, наданих їй повноважень відповідно до рішення виконавчого комітету від 27 січня 2016 року.
       Представник третьої особи сільської ради Данильчук Л.В. апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, пояснивши, що заповіт посвідчено секретарем сільської ради Дубиною Н,П. правомірно на підставі рішення виконавчого комітету від 27.01.2016 року. Крім того, ОСОБА_4 ці функції виконувала тривалий час, будучи секретарем даної ради.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Судом встановлено, що 06 липня 1975 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.5).
       31 березня 2004 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на господарський блок з житловою кімнатою, який розташований у АДРЕСА_1 (а.с. 11).
        ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що складено актовий запис № 49 Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 11 червня 2018 року та видано свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с.6).
       Відповідно до заповіту, складеного 16 лютого 2016 року, посвідченого секретарем Озернянської сільської ради Дубиною Н.П., на випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробив розпорядження, згідно з яким житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Данилівці, Зборівського району Тернопільської області, присадибну земельну ділянку і все його майно, яке належатиме йому на день смерті і на яке законом він матиме право заповів відповідачу ОСОБА_2 (а.с.7).
       06 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Зборівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.8). 
       Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 26.09.2018 року, виданого Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, 26.09.2018р. заведено спадкову справу після спадкодавця ОСОБА_3 , номер справи у спадковому реєстрі 63048301 (а.с.9).
       24.04.2019 року державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори в.о. завідувача Зборівської державної нотаріальної контори Нечай Л.С. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 (одну другу) частку господарського блоку з житловою кімнатою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.10).
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Озернянської сільської ради Зборівського району, Зборівська ДНК ГТУЮ у Тернопільській області про тлумачення заповіту відмовлено (а.с.72-74).
       В провадженні Зборівського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа № 599/923/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно. Згідно з копією позовної заяви ОСОБА_2 просить визнати за ним право власності 5/12 частини господарського блоку з житловою кімнатою, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року розгляд справи зупинено до вирішення спору у даній справі.
       Із відповіді № 141 від 25 травня 2020 року на адвокатський запит № 63 від 21.05.2010р., Озернянська сільська рада Зборівського району Тернопільської області повідомила, що обов`язки із вчинення нотаріальних дій покладено на секретаря Озернянської сільської ради ОСОБА_4 відповідно до розпорядження № 2 від 05.01.2016 р. (а.с.12).
       У розпорядженні № 2 сільського голови Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 05 січня 2016 року «Про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій» зазначено: «Покласти обов`язки по вчиненню нотаріальних дій на секретаря Озернянської сільської ради ОСОБА_4 » (а.с.14).
       Рішенням № 04 виконавчого комітету Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 27 січня 2016 року «Про затвердження розпорядження сільського голови» вирішено затвердити Розпорядження сільського голови № 1, 2, 5 від 05.01.2016р., у тому числі розпорядження сільського голови № 2 від 05 січня 2016 року «Про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій» (а.с.41).
       Відповідно до рішення № 102 виконавчого комітету Озернянської сільської ради від 09 грудня 2015 року «Про затвердження графіку проведення виконавчих комітетів Озернянської сільської ради на перше півріччя 2016 року», вирішено: «Затвердити графік проведення виконавчих комітетів сільської ради на перше півріччя 2016 року (додається).»
       Як убачається з зазначеного графіку проведення засідань виконавчого комітету на перше півріччя 2016 року, перше засідання виконавчого комітету призначене на 27.01.2016 року о 15 год. 
       Відповідно до протоколу № 01 від 27 січня 2016 р. у порядку денному під пунктом 4 поставлено питання «Про затвердження розпоряджень сільського голови». За наслідками його розгляду прийнято рішення № 04. Засідання відбувалось з 15 до 16 год. (а.с.90).
       21 серпня 2020 року у відповідь на запит № 11/8 від 11.08.2020 р. Озернянська сільська рада Зборівського району Тернопільської області повідомила адвокату Яворському А.В. про те, що Озернянський виконавчий комітет у своїй роботі керується Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні”, а його кількісний персональний склад затверджується на засіданнях комітету. План та графік роботи затверджується на засіданнях комітету. Секретар виконавчого комітету (керуючий справами) підготовлює проекти рішень, які розглядаються виконавчим комітетом. Порядок денний та рішення виконавчого комітету за січень 2016 року не публікувались. 
       Згідно з положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
       За змістом статті 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
       Згідно зі ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.
       Відповідно до частини першої статті 37 Закону України “Про нотаріат” у редакції, що діяла на момент посвідчення заповіту, у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють, у тому числі, таку нотаріальну дію, як посвідчення заповітів (крім секретних).
       Пунктами 1.1, 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011р. № 3360/5 (у редакції, чинній на момент посвідчення заповіту), визначено, що перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України “Про нотаріат”. Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. 
       Підпунктом 5 пункту б частини першої статті 38 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” визначено, що до відання виконавчих органів сільських рад належать делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.
       Виконавчим органом сільської ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень (частина перша статті 51 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”).
       Частиною шостою статті 59 цього Закону встановлено, що виконавчий комітет сільської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
       Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним( частина перша статті 1257 ЦК України).
       На момент посвідчення заповіту, складеного ОСОБА_3 16 лютого 2016 року, обов`язки із вчинення нотаріальних дій покладені на секретаря Озернянської сільської ради ОСОБА_4 відповідно до розпорядження № 2 сільського голови Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 05 січня 2016 року «Про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій», яке затверджене рішенням № 04 виконавчого комітету Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 27 січня 2016 року «Про затвердження розпорядження сільського голови» (а.с.90).
       Зазначеному рішенню передувало затвердження графіку проведення виконавчих комітетів Озернянської сільської ради на перше півріччя 2016 року відповідно до рішення № 102 виконавчого комітету Озернянської сільської ради від 09 грудня 2015 року «Про затвердження графіку проведення виконавчих комітетів Озернянської сільської ради на перше півріччя 2016 року». Згідно з зазначеним графіком засідання виконавчого комітету призначене на 27.01.2016 року. Внесення цього питання до порядку денного та прийняття рішення № 04 виконавчого комітету Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 27 січня 2016 року підтверджується протоколом № 01 від 27 січня 2016 р (а..с. 88,89).
        Згідно зі ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що на час посвідчення заповіту 16 лютого 2016 року повноваження секретаря ОСОБА_4 щодо вчинення нотаріальних дій, зокрема, посвідчення заповітів, були покладені на неї рішенням виконавчого комітету Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області №04 від 27 січня 2016 року, підтверджених вищезгаданим рішенням.
       Не обґрунтованими є доводи представника позивача в апеляційній скарзі про те, що виконавчий комітет Озернянської сільської ради повинен був безпосередньо прийняти рішення про покладення на секретаря сільської ради обов`язків із вчинення нотаріальних дій, а не затверджувати розпорядження сільського голови про покладення на неї таких обов`язків, оскільки вимогами ст. ст. 38, 51, 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” визначено, що виконавчий комітет сільської ради в межах своїх повноважень приймає рішення на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету. Станом на момент посвідчення заповіту ОСОБА_3 вже було чинним рішення виконавчого комітету Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області № 04 від 27 січня 2016 року, тобто повноваження щодо вчинення нотаріальних дій, зокрема, посвідчення заповітів, на ОСОБА_4 були покладені не самим розпорядженням № 2 сільського голови Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 05 січня 2016 року, а рішенням виконавчого комітету Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області № 04 від 27 січня 2016 року.
       На момент вчинення посвідчення спірного заповіту як розпорядження голови сільської ради про покладення обов`язків на секретаря сільської ради ОСОБА_4 на вчинення нею нотаріальних дій, які затверджені рішенням виконавчого комітету були дійсними, отже, повноваження секретаря сільської ради ОСОБА_4 станом на 16 лютого 2016 року були правомочні.
       Таким чином, волевиявлення покійного ОСОБА_3 щодо розпорядження своїм майном було добровільним і підтверджено складеним заповітом у відповідності до чинного на той час законодавства.
       Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що спірний заповіт посвідчений секретарем сільської ради ОСОБА_4 правомірно у відповідності до покладених на неї обов`язків рішенням виконавчого комітету сільської ради, як це передбачено п. 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5 та ст. ст. 38, 51, 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, а тому підставно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки спірний заповіт не є нікчемним в силу статті 1257 частини першої ЦК України, а відтак право ОСОБА_1 на спадкування не є порушеним.
       Доводи апелянта про те, що рішення № 04 від 27 січня 2016 року на момент посвідчення заповіту не існувало, жодними доказами не підтверджені.
       Посилання апелянта в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду не заслуговують на увагу, оскільки у цих постановах відображено посвідчення секретарем сільських рад заповітів у відсутності рішень виконавчих комітетів, якими б уповноважували їх на вчинення цих дій. У справі, що переглядається
       Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
       Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
       Відповідно до статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” договір про надання правової допомоги — це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
       Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. 
       При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
       Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       Як убачається з договору про надання професійної правничої допомоги від 02 квітня 2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_5 , гонорар адвоката за надання професійної правничої становить 4000 грн, який оплачений згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 222 від 02 квітня 2021 року, 
       Колегія суддів погоджується із розрахунком судових витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
       Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
       У відповідності до вимог ст. 141 ч. 2 п .2 ЦПК України судовий збір покладається на позивача у разі відмови у задоволенні позову.
       Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 березня 2021 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року підлягає поновленню. 

       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року - залишити без зміни.
       Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року.
       Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої с. Озерна,РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 4000 грн. за надання правничої допомоги.
       Судові витрати у вигляді сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта в межах нею понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 18 травня 2021 року.

Головуюча                                                                        Т.С. Парандюк

Судді:                                                                        С.І. Дикун

                                                                               Н.М. Храпак