УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження 

22 квітня 2021 року 

м. Київ
справа № 420/6841/20
адміністративне провадження № К/9901/11639/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П., 
перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року (суддя Танцюра К.О.) та
постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року (колегія у складі суддів Вербицької Н.В., Джабурії О.В., Кравченка К.В.)
у справі № 420/6841/20
за позовом ОСОБА_1 
до Адміністрації Державної прикордонної служби України, 
третя особа - Одеський прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

24.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - Адміністрація ДПС України), в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 77 комісії Адміністрації ДПС України "Про відмову у призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", прапорщику запасу ОСОБА_1 ", затверджене 08.06.2020 Головою ДПС України; 
- зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, відповідно до ст. 16-2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) у розмірі 525  500,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2020, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021, у задоволенні позову відмовлено.

02.04.2021 позивач подав касаційну скаргу, що 05.04.2021 надійшла до Верховного Суду, у якій із посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на необхідність відступу від висновку щодо застосування п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, сформульованому у постановах Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19, від 02.12.2020 у справі № 1.380.2019.006957. Така правова позиція Верховного Суду стосується військовослужбовців, які після звільнення тривалий час не зверталися до МСЕК та за результатами впливу сторонніх факторів стан їх здоров`я погіршився, тоді як він після встановлення у 2015 році відсотку втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, до 2020 року продовжив проходити військову службу, був звільнений в запас за станом здоров`я; у лютому 2020 року йому було вперше встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги.  Крім того, постанова Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19 не стосується спірних правовідносин, які виникли між ним та Адміністрацією ДПС України. Покликається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі                   № 295/3091/17. 

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі, Суд виходить з такого.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Предметом спору у даній справі є оскарження дій Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо непризначення особі одноразової грошової допомоги відповідно до Закону                  № 2011-XII. 
За предметом позову ця справа належить до категорії справ незначної складності, тому суд першої інстанції обґрунтовано її розглянув відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Разом з тим, ОСОБА_1 не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах норм матеріального та процесуального права та не зазначає обставин, що можуть свідчити про значний суспільний інтерес для перегляду судових рішень у цій справі незначної складності.

Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постановах від 02.12.2020 у справі № 1.380.2019.006957 та від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19 виклав висновки щодо застосування п. 4 ст. 16-3 Закону            № 2011-XII, які зводяться до такого: 
- встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати ОГД;
- встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату ОГД з урахуванням раніше виплаченої суми;
- дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту першого рішення компетентного органу (МСЕК), яким встановлено інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Надалі Верховний Суд сформував усталену практику з цього питання в постановах від 10.12.2020      у справах № 822/1397/18 та № 620/3983/18, від 16.12.2020 у справах № 240/9995/19 та                         № 824/531/19-а, від 21.01.2021 у справі № 120/3/20-а, від 21.01.2021 у справі № 818/2448/18, від 30.03.2021 у справі № 817/1599/18, від 31.03.2021 у справі № 240/11307/19, від 31.03.2021 у справі № 440/1491/20, від 02.04.2021 у справі № 806/1197/18 та Суд у цій справі не вбачає підстав для відступу.

Слід також зазначити, що скаржник помилково ототожнює поняття необхідності відступлення від висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах з нерелевантністю їх застосування судами до спірних правовідносин, та обґрунтовує свою позицію по суті спору висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17, від якого Верховний Суд саме відступив у постанові від 15.07.2020 по справі № 240/10153/19.
Будь-яких інших підстав та нормативно-правового обґрунтування для відступу від висновків, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, скаржник не наводить.

Зважаючи на те, що доводи касаційної скарги не містять обставин, передбачених у ч. 5 ст. 328 КАС України, для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності, Суд вважає, що касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 420/6841/20.
2.          Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб