Справа № 308/291/20

Закарпатський апеляційний суд

                 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., у відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/384/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 03. 2020. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №139710 від 08. 01. 2020 та постанови судді від 10. 03. 2020 вбачається, що 07. 01. 2020 о 23 год. 30 хв. в м. Ужгороді по вул. Заньковецькій, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря - нарколога за адресою м. Ужгород, вул. П. Комуни, 4 А. Вказаними діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду від 10. 03. 2020 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає постанову незаконною, оскільки винесена з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що незважаючи на його неодноразові заяви про бажання бути представленим під час розгляду справи фахівцем у галузі права (адвокатом), судом розгляд справи провівся без участі його захисника, чим позбавили його права користуватися юридичною допомогою. В постанові суду зазначено, що суд ознайомився з копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 382 від 07. 01. 2020. Вказує, і даний факт випливає з оскаржуваної постанови, що він повністю заперечив вчинення адміністративного правопорушення, а саме своїми поясненнями довів до відома суду ( як і попередньо працівникам патрульної поліції), що ніколи не вживав наркотичних засобів. Зазначає, що на вимогу працівника патрульної поліції пройшов 

-2-

освічення/огляд на стан наркотичного сп`яніння, від проходження такого огляду не відмовився. Вказує, що в такій ситуації протокол не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статі 251 КупАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду. Також важливим є той факт, що в даних правовідносинах особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення в судове засідання не викликалась, і відповідних пояснень не надала, що позбавило суд можливості провести перевірку обставин, за яких було складено протокол. В оскаржуваній постанові зазначено, що висновок « щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №382 від 07. 02. 2020 складений в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказані особи в судове засідання не викликались, відповідних пояснень суду не надавали, що позбавило суд можливості провести перевірку обставин, за яких проводився огляд на стан наркотичного сп`яніння. Також, з оскаржуваної постанови випливає, що він під час надання суду пояснень наголошував, що під час освідчення вимагав повторної здачі аналізів, проте його вимогу лікарем було проігноровано. В розрізі наведеного, звертав увагу суду на те, що надане поліцією та переглянуте в суді відео вибіркове, не містить повної інформації щодо обставин проведеного освідчення на стан наркотичного сп`яніння, зокрема не містить того, як просив у лікаря повторно здати сечу та провести дослідження. Зазначені обставини судом не перевірені, їм не надано належної оцінки. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує і на те, що слід звернути увагу на процедуру проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення результатів цього огляду. Як видно з матеріалів справи, його було зупинено працівниками патрульної поліції 07. 01. 2020 о 23 год. 30 хв. в м. Ужгороді по вул. Заньковецької, 2. Після зупинки відбулось повідомлення причин зупинки, перевірка документів на право володіння транспортним засобом, встановлення особи водія, та виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, направлення та доставлення на огляд до лікаря – нарколога за адресою м. Ужгород, вул. П. Комуни, 4. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився та оформлення результатів було завершено о 23 год. 45 хв. 07. 01. 2020, тобто з моменту зупинки транспортного засобу і до завершення огляду на стан наркотичного сп`яніння минуло всього 15 хвилин. Зазначає, що можливість виконання вказаних дій у проміжок часу 15 хв., при повному і об`єктивному дослідженні обставин справи повинні були б викликати у суду цілком виправдані сумніви. Вказує, що порушення процедури проведення аналізу має наслідком визнання результатів аналізу недопустимим доказом. При проведенні аналізу з використанням будь – якого набору сертифікованих реагентів проводиться певна процедура. Об`єктивно аналізуючи наведене, можна зробити висновок про фізичну неможливість вчинення описаних вище дій у проміжок часу 15 хв. Однак, суд першої інстанції дані обставини проігнорував. Також суд не оцінив факт порушення лікарем – наркологом процедури проведення аналізу. З відео слідує, що після витягнення набору реагентів із сечі, лікар – нарколог, не поклав його на рівну, чисту, суху поверхню, а до моменту інтерпретації результату огляду тримав набір у руці та рукою змінював його положення ( крутив і розмахував набором). Зазначене нівелює результат огляду, оскільки процедура була порушена. 
Вказує, що вимагав у лікаря - нарколога провести повторний аналіз, взяти до забору не лише сечу, а і кров, але йому було відмовлено. Не відчуваючи вину, 08. 01. 2020 о 08 год. 15 хв. звернувся у приватну лабораторію « ASTRA – DIA» для забору аналізу, однак при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції внаслідок 
-3-
неповного та об`єктивного розгляду справи вказане до уваги не прийняв і не надав належної оцінки , до розгляду справи віднісся формально, вказавши, що результати огляду у медичній лабораторії «ASTRA – DIA» не приймає в якості доказу його невинуватості лише з підстав їх проходження із спливом 2 – ох годин з моменту зупинки. 
Крім того, вказує що текст постанови складається фактично лише з цитування нормативно – правових актів, які регулюють порядок та підстави проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. Судом під час розгляду справи було порушено його імперативне право на юридичну допомогу, а також проігноровано презумпцію невинуватості особи, яка притягається до відповідальності. Також посилається на те, що з відеофіксації події першопочатковою підставою для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було нібито керування ОСОБА_1 транспортним засобом в темну пору добу без ввімкненого ближнього світла фар. В розрізі наведеного, судом першої інстанції безпідставно прийнято в якості доказу вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1949497 від 08. 01. 2020, згідно з якою його визнано винним за ч. 2 ст. 122 КупАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. При цьому, судом не взято до уваги той факт, що під час проведення так званого огляду ні працівниками патрульної поліції, ні лікарем – наркологом, не було надано копій документів, якими зафіксоване вчинення ним адмінправопорушення серії ОБ №139710 та копії висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як йому стало відомо під час ознайомлення з матеріалами справи про адмінправопорушення, у вказаних документах лише зроблено відмітку про те, що відмовився від дачі пояснень та їх підпису. Проте, відмова підписати документ, з яким особа категорично не згідна, не означає автоматичної відмови від отримання копії цього документу.
Будучи належним  чином повідомленим про час та місце  розгляду    апеляційної скарги,  ОСОБА_1   на розгляд справи  щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані. 
-4-
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами. 
Незважаючи на невизнаня ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №139710 від 08. 01. 2020, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №139710  від 08. 01. 2020,  водій ОСОБА_1 07. 01. 2020 о 23 год. 30 хв. в м. Ужгороді по вул. Заньковецької, керував транспортним засобом «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.       Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується висновком №382 від 07. 01. 2020 лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння.
Також, при прийнятті рішення, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції, який міститься на DVD – диску. 
         Посилання  ОСОБА_1  на те, що суд  першої інстанціїне оцінив факт порушення лікарем – наркологом процедури проведення аналізу, є безпідставними з таких підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку його огляд проводився у лікаря - нарколога Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, за висновком якого від 07. 01. 2020 №382, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння. Даний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, складений черговим лікарем ОСОБА_5 у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є належним чином оформленим документом. Зазначений доказ апеляційний суд визнає допустимим та належним, оскільки він містить всі необхідні реквізити та відповідає часу події.
-5-

З Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що при проведенні лікарем огляду за допомогою експрес – тестів у ОСОБА_1 виявлено вживання наркотичної речовини – морфін ( МОР 18050012), результат позитивний. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки результату огляду у медичній лабораторії «ASTRA – DIA» і не прийняв в якості доказу його невинуватості, апеляційний суд оцінює критично з наступних підстав. 
Згідно ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, такі підстави виникли 07. 01. 2020 о 23 год. 40 хв., і ОСОБА_1 був оглянутий, а згідно результатів лабораторних досліджень медичної лабораторії «ASTRA – DIA» наданих на дослідження на виявлення стану наркотичного сп`яніння, результат дослідження здійснювався 08. 01. 2020 о 15 год. 05 хв., тобто більш ніж через 2 години. 
Таким чином, факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння було достовірно підтверджено в межах 2-х годин після виявлення ознак сп`яніння поліцейським, результатами його огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я із лабораторним дослідженням сечі.
Крім того, перевіркою матеріалів справи встановлено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння був проведений у закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «Закарпатському обласному медичному центрі психологічного здоров`я та медицини залежностей», за направленням та у присутності інспектора поліції ОСОБА_6 , на протязі двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення. Висновки, за результатами огляду лікарем, були повідомлені оглянутій особі ОСОБА_1 у присутності особи, яка її доставила, тому, будь-яких підстав для визнання вказаного огляду недійсним, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на сукупність вищевказаних доказів апеляційний суд визнає доведеним факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння за вказаних у постанові місцевого суду обставин. Дії поліцейського та лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння відповідають положенням ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1452/735 від 09. 11. 2015. 
          Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи про незаконність постанови суду у зв`язку з тим, що суд першої інстанції не викликав та не допитав свідків є безпідставними, оскільки зазначені апелянтом відомості не викликали необхідність з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07. 01. 2020 №382 є належним та допустимим доказом по справі, в зв`язку з чим, в сукупності з іншими дослідженими по справі доказами, вважає за необхідне покласти в основу свого рішення, як такий, що дійсно підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом.
-6-
Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені  докази  є  допустимими, належними  і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного  правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції його права на захист, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зі змісту протоколу видно, що ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП в частині заявляти клопотання, подавати докази, зокрема і право користуватися правовою допомогою захисника. Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 наголошував на місці знаходження транспортного засобу, що бажає скористатися правовою допомогою. 
       Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
       Судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що апелянтом не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,- 

                                        П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 03. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя