П О С Т А Н О В А

                                  І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
17 травня 2021 року                                                                                    м. Київ
 
Справа № 33/824/2419/2021                            Головуючий у 1-й інстанції: Слободянюк П.Л. 
Унікальний № 761/7613/21                                                            

Суддя Київського апеляційного суду Пікуль А. А., за участі ОСОБА_1 та його захисників, адвоката Проніна Є. І., адвоката Петріва Р. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника Ангелова Дмитрія Вікторовича, адвоката Проніна Євгена Ігоровича, на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
 
                                         у с т а н о в и л а:
  
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Із указаної постанови убачається, що 24 січня 2021 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 будучи учасником дорожнього руху в районі просп. Перемоги, 2 у м. Києві, керував автомобілем «Infiniti Q50» д.н.з   НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення п. 2.5 ПДР від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. 
В суді першої інстанції адвокат Пронін Є. І. в інтересах ОСОБА_1 , пояснював, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вину у вчиненні даного правопорушення не визнає, у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не перебував, при цьому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події, а не в закладі охорони здоров`я. Крім того, наявності ознак алкогольного сп`яніння у поведінці ОСОБА_1 не було, оскільки останній після ДТП перебував у шоковому стані та травмував колінний суглоб на нозі, а тому міг кульгати, що працівниками поліції було прийнято як нестійку ходу, а запаху алкоголю з ротової порожнини, навіть якщо б він був, не могло бути чутно, оскільки ОСОБА_1 знаходився в одягненій медичній масці. Разом з цим, адвокат зауважив, що у зв`язку зі змінами у законодавстві, ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому притягнути ОСОБА_1 до відповідальності неможливо.
 
Не погодившись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 ,  адвокат Пронін Є. І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення районним судом вимог КУпАП та на те, що висновок судді районного суду  про винність ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи, просить постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
 В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує наступне.
Такі ознаки як «почервоніння очей» та «нестійка хода» не входять до визначеного переліку та не можуть використовуватися як ознаки алкогольного сп`яніння, а відповідно і підтверджувати її.
ОСОБА_1 зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, а саме, травмував правий колінний суглоб, що спричиняло біль у правій нозі при ходьбі і обмежувало його вільно та спокійно пересуватись. З огляду на це, нестійка хода могла бути викликана наявністю травми у нозі, а не через алкогольне сп`яніння.
Жодна з наведених ознак алкогольного сп`яніння, зазначених в протоколі, не підтверджується, а інші ознаки, наведені в п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлену ознак сп`яніння, також відсутні, що свідчить про відсутність необхідності проводити такий огляд. Однак всупереч вищезазначеному інспектор патрульної поліції безпідставно пред`явив вимогу щодо проведення огляду.
Одночасно ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Він був проти тільки від проходження тесту приладом Драгер. Однак питання інспектора поліції було побудовано таким чином, що останній сам неправильно зрозумів відповіді ОСОБА_1 .
Крім того, відмова водія від проходження огляду більше ніж через дві години після спілкування з поліцейським є обґрунтованою і така особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи відсутні документи на підтвердження направлення водія на огляд стану сп`яніння. 
Свідки, які були присутніми під час події та зазначені у протоколі, є упередженими, оскільки саме належні їм транспортні засоби були пошкоджені унаслідок ДТП за участю ОСОБА_1 .
Свідки не були присутніми під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Рішення суду було прийняте не в день судового засідання та було винесене минулою датою, оскільки з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2021 року у справі № 761/7613/21 судом було надіслано для оприлюднення 26 березня 2021 року. 
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи із наступного.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  вказаних вимог закону дотримався у повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази у контексті аргументів сторони правопорушника та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та наявних у розпорядженні суду доказів убачається факт дотримання працівниками поліції вимог інструкції, зокрема з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що працівником поліції у присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння приладом драгер або у лікаря нарколога, на що останній відмовився з поясненнями про своє погане самопочуття (а. с. 13). 
Порушення  ОСОБА_1   вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення Серія ДПР 18 № 038031 від 24 січня 2021 року, який власноручно підписаний ОСОБА_1 . У протоколі відображено, що правопорушник відмовився від дачі пояснень. 
Згідно з відомостями протоколу 24 січня 2021 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 будучи учасником дорожнього руху в районі просп. Перемоги, 2 у м. Києві керував автомобілем «Infiniti Q50» д.н.з  НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення п. 2.5 ПДР від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Приєднаним до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. 
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у  ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та невідповідність ознак, зазначених у протоколі, ознакам алкогольного сп`яніння, передбаченим законодавством, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваної постанови з огляду на таке.   
Відповідно до вимог п. 2, 3  Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
У даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 мав нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота (а.с.2).
Відтак, немає підстав вважати, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що нестійка хода ОСОБА_1 є наслідком травмування під час дорожньо-транспортної пригоди правого колінного суглоба, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки з наявних у розпорядженні суду письмових доказів убачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась 24 січня 2021 року о 08 год. 30 хв., а травмування колінного суглоба ОСОБА_1 відбулося 24 січня 2021 року о 12.00 год. із зазначенням: побутова травма, впав на вулиці (а.с.41).
Посилання у апеляційній скарзі на те, що перебування у захисній масці в умовах дотримання карантинних заходів виключає виявлення такої ознаки як запах алкоголю з порожнини рота, відхиляються як неприйнятні.   
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачення у протоколі сформульовано незрозуміло та не відповідає вимогам закону, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні. Протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, також відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані з огляду на наступне.
По-перше, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відмовився від проходження такого огляду.  
По-друге, працівниками поліції дотримана передбачена законом процедура щодо запропонування водію у присутності двох свідків пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу драгер та/або огляду лікарем наркологом, що чітко зафіксовано на відеозаписі нагрудної камери поліцейського (а. с. 13).
Тому аргументи правопорушника про те, що  ОСОБА_1 не заперечував проти  проходження огляду у закладі охорони здоров`я, є неприйнятними.
Доводи апеляційної скарги про те, що пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була запропонована після спливу двох годин від часу складання протоколу, оскільки з відеозапису відеокамери АА-00490 убачається, що інспектором поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння об 11 год. 47 хв., в той час як протокол складено о 9 год. 30 хв., також не можуть бути  прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваної постанови.
По-перше, з матеріалів справи убачається, що о 8.30 год. ОСОБА_1 здійснив зіткнення з шістьома транспортними засобами (а.с.3). Після цього працівниками патрульної поліції складалась схема ДТП (а.с.4-5), відбирались пояснення від семи учасників ДТП (а.с.6-12). 
З пояснень учасника ДТП ОСОБА_2 убачається, що ОСОБА_1 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди пересів на заднє сидіння, вдаючи, що він  пасажир, не вийшов і не поцікавився станом пошкоджених автівок та станом здоров`я їх водіїв і пасажирів (а.с.6).
По-друге, зі змісту відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко і однозначно убачається, що ОСОБА_1 фактично переховувався на задньому сидінні автомобіля, відмовлявся виходити з авто і вийшов з автомобіля на вимогу поліцейських тільки після того, як поліцейський пояснив особам, що були присутні із ОСОБА_1 , що без спілкування з поліцейськими процедура оформлення не буде завершена (а.с.13).         
З огляду на цю обставину, відео-фіксування об 11 год. 47 хв. фактичної (заявленої та продемонстрованої) відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не впливає на суть вчиненого правопорушення.
По-третє, зі змісту відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко і однозначно убачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, від чого він чітко і однозначно відмовився. Мотивація відмови - посилання на погане самопочуття, правового значення не має.
Аргументація апеляційної скарги в тій частині, що свідки, які були присутніми під час події та зазначені у протоколі, є упередженими, оскільки саме належні їм транспортні засоби були пошкоджені унаслідок ДТП за участю ОСОБА_1 , також відхиляється апеляційним судом, оскільки безвідносно до змісту пояснень свідків факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджений засобами відео-фіксації. 
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду було прийняте не в день судового засідання та було винесене минулою датою, оскільки з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2021 року у справі № 761/7613/21 судом було надіслано для оприлюднення 26 березня 2021 року, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваної постанови. 
Зі змісту постанови убачається, що аргументи захисту були дослідженні судом під час розгляду справи. Сама по собі затримка у надісланні тексту постанови для оприлюднення до Єдиного державного реєстру судових рішень не впливає на правильність висновків судді районного суду щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Отже, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді районного суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Проніна Євгена Ігоровича залишити без задоволення.
 
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року залишити без змін.  
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                 А. А. Пікуль