Справа № 461/5557/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В. 
Провадження № 22-ц/811/3356/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:48

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       07 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Симця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 10 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування завданої майнової шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 29.08.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №120616, яким було застраховано транспортний засіб марки «Suzuki Grand», д.н.з. НОМЕР_1 . 29.12.2017 року у місті Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «Renault Premium», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , в результаті чого застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» транспортний засіб було пошкоджено. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2018 року дана ДТП відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2  Правил дорожнього руху України. Згідно рахунку-фактури №1081077_РФ_053321 від 05.01.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 243 989 грн. 15 коп., а згідно із актом виконаних робіт №1081077 від 05.04.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 248 852 грн. 48 коп. Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про визнання ДТП страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування в розмірі 246 642 грн. 48 коп. Відповідно до п.10.5.5 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №120616 від 29.08.2017 року позивач зарахував частину страхового відшкодування в розмірі 9 562 грн. 62 коп. в рахунок погашення недоотриманої страхової премії шляхом проведення взаємозаліку. Іншу частину суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь ДП «Авто Інтернешнл» шляхом безготівкового перерахунку в розмірі 237 079 грн. 88 коп. (246642,48 грн. - 9562,60 грн.). Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була забезпечена в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». В порядку досудового врегулювання спору Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн. Відтак, позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача різницю між фактично виплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 146 642 грн. 48 коп. (246642,48 грн. - 100000 грн.) (а.с. 1-3).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 146 642 грн. 48 коп. відшкодування завданої майнової шкоди та 2 199 грн. 64 коп. витрат по сплаті судового збору (а.с. 167-171).

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 24 вересня 2020 року заяву представника відповідача про перегляд вищезгаданого заочного рішення було залишено без задоволення (а.с. 198-200) і представник відповідача оскаржила це рішення в загальному порядку.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та на порушення норм процесуального права.
Порушенням норм процесуального права апелянт вважає розгляд справи за відсутності відповідача, який на час судового розгляду справи «перебував весь цей час на обов`язковій самоізоляції» у зв`язку з оголошеним в Україні карантином.
Наявну у матеріалах справи копію Рахунку-фактури товарів і послуг від 05 січня 2018 року вважає недопустимим доказом, оскільки на ньому відсутня печатка постачальника ДП «Авто інтернешнл», а ціни, які містяться у цьому Рахунку-фактурі, завищеними.
Звертає увагу на відсутність у матеріалах справи Акту огляду автомобіля після ДТП та автотоварознавчого дослідження (а.с. 209-213).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року справу було призначено до апеляційного розгляду на 22 березня 2021 року (том 1, а.с. 235), однак на письмове клопотання представника апелянта (том 2, а.с. 16) апеляційний розгляд справи було відкладено на 10-30 год. 07 червня 2021 року, про що своєчасно (27.05.2021 року) повідомлено апелянта і його представника (том 2, а.с. 19, 21-23, 25, 27-28, 31).
Будучи своєчасно належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи 07 червня 2021 року, апелянт та його представник в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи: на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Матеріалами справи стверджується, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача письмову Вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди ще 20 лютого 2019 року (том 1, а.с. 29-30), однак жодним чином на цю Вимогу … він не відреагував (докази про будь-яке реагування у матеріалах справи відсутні), що і змусило позивача звернутися 26 липня 2019 року з даним позовом до суду.

Оскаржуване рішення судом було ухваленим 10 серпня 2020 року, тобто – через більш, ніж рік після звернення позивача до суду з позовом, однак відповідач за цей час так і не скористався своїм правом на подачу відзиву на позов (стаття 178 ЦПК України): з викладом у цьому відзиві своїх заперечень проти позову.
В той же час, ним неодноразово подавалися до суду клопотання про відкладення розгляду справи – з посиланням на встановлення в Україні карантину.
Однак, з метою забезпечення доступу до правосуддя під час дії в Україні карантину та на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196 було затверджено Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, однак від відповідача та його представника заяв до суду про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не поступало.
За вищенаведених обставин в їх сукупності суд вправі був розглянути справу за відсутності відповідача та його представника – на підставі наявних у справі даних та доказів, а тому доводи апеляційної скарги з посиланням на розгляд судом справи за відсутності відповідача («який «перебував весь цей час на обов`язковій самоізоляції» у зв`язку з оголошеним в Україні карантином») до уваги прийматися не можуть.  

За змістом частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, в питанні, чи мали місце протиправні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду.

Предметом даного спору є відшкодування майнової шкоди, заподіяної відповідачем ОСОБА_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 29.12.2017 року. 
Як стверджується матеріалами справи, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2018 року винним у ДТП визнано саме відповідача ОСОБА_2 , а відтак ця обставина (у відповідності до статті 82 ЦПК України) доказуванню не підлягає.
Цією ж постановою також встановлено, що в результаті ДТП ОСОБА_2 завдав застрахованому автомобілю механічних пошкоджень, тобто – заподіяв майнову шкоду, яку (у відповідності до статті 1166 ЦК України) зобов`язаний відшкодувати у повному обсязі.
Матеріалами справи також стверджується, що завдану в результаті ДТП відповідачем ОСОБА_2 майнову шкоду в межах умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів відшкодував позивач.
Вищенаведені обставини відповідачем/апелянтом не оспорюються та не заперечуються, а відтак доказуванню не підлягають (частина 1 статті 82 ЦПК України).
За змістом доводів апеляційної скарги, апелянт вважає завищеним розмір заявлених до нього позивачем позовних вимог, однак будь-яких своїх розрахунків стосовно розміру заподіяної ним в ДТП майнової шкоди до суду відповідачем/апелянтом (протягом майже двох років розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанцій) подано так і не було.
       При цьому апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставин та (чи) докази, які мають значення для справи, були встановленими неповно чи неправильно); які саме нові обставини та (чи) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 10 серпня 2021 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 07 червня 2021 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                        Шеремета Н.О.