Номер провадження: 22-ц/813/4063/21 
Номер справи місцевого суду: 521/6512/15-ц
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2021                                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,
за участю секретаря – Чепрас А.І.,                
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року у складі судді Сегеди О.М.,
в с т а н о в и в:
У квітні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2020 року за заявою позивача позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишено без розгляду.
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу залишено без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд її скасувати та ухвалити нове рішення, яким клопотання про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити. Стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати на правову допомогу у розмірі 67 800 грн., а також просив стягнути з позивача витрати, понесені на оплату судового збору.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16.03.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року скасовано. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 33 900 грн.
19.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 20 750 грн.
У відзиві на заяву банк просив залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених на правову допомогу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до пункту 3 частин першої, третьої статті 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 1-3 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано угоду №23/16 про надання правової допомоги від 14.04.2016, додаткову угоду від 09.10.2020, додаток до додаткової угоди, акт приймання-передачі наданих послуг до угоди від 17.03.2021 на 20 750 грн. та квитанцію від 17.03.2021.
З угоди №23/16 від 14.04.2016 про надання правової допомоги вбачається, що ОСОБА_1 уклав вказану угоду з адвокатом Євценком Р.І. та відповідно до додаткової угоди до неї укладено на ведення даної справи. Між адвокатом Євценком Р.І. та ОСОБА_1 підписано додаток №1 до додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги, в якому визначена вартість послуг. За актом приймання-передачі надання послуг від 17.03.2021 адвокатом Євценком Р.І. ОСОБА_1 надані послуги з правової допомоги у загальному розмірі 20 750 грн. 
З квитанцій від 17.03.2021 вбачається, що відповідачем здійснено оплату послуг за договором про надання правової допомоги від 22.05.2019 в розмірі 20 750 грн.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України.
З вищевикладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх не співмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа N907/357/16).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивач у відзиві на заяву відповідача просив відмовити в її задоволенні у повному обсязі.
Як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг, адвокатом в апеляційній інстанції були надані послуги під час перегляду ухвали суду першої в загальному розмірі 20 750 грн., з яких: усна консультація 250 грн; оцінка судової перспективи справи 1000 грн.; підготовка апеляційної скарги на ухвалу Малиновського районного суду від 06.010.2020 -5000 грн; участь у трьох судових засіданнях в суді апеляційної інстанції становить 12000 грн (4000 грн*3); подання двох заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 2500 грн (1250грн *2).
Проаналізувавши вказаний акт, апеляційний суд вважає, що відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача робота (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
Матеріали справи свідчать, що судом апеляційної інстанції у даній справі здійснено перегляд ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання відповідача про стягнення з позивача на його користь витрат на правову допомогу, тобто по суті позовних вимог справа не переглядалася.
Питання стягнення витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції не є складним, адвокат відповідача приймав участь в трьох судових засіданнях апеляційної інстанції в режимі відеоконференції поза межами суду, що не потребує для таких дій значного обсягу витрат часу, подання двох заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не потребує спеціальних знань в галузі права, шаблон такої заяви розміщено на офіційному сайті Одеського апеляційного суду, тому з метою дотримання критеріїв розумності та реальності адвокатських витрат, заява про стягнення витрат на правову допомогу, понесених під час перегляду апеляційним судом ухвали суду першої інстанції підлягає частковому задоволенню та з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. 
       Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,
постановив:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
В іншій частині заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: 
                                                                                    
            Судді: