Справа № 127/27028/20
Провадження № 22-ц/801/1292/2021
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року	Справа № 127/27028/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 березня 2021 року, ухвалене суддею Дерновою В.В., в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 28 054,77 грн за кредитним договором №б/н від 17.07.2013 станом на 14.07.2020.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала заяву №б/н від 17.07.2013.
Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
У порушення умов кредитного договору, у відповідача станом на 14.07.2020 виникла заборгованість у загальному розмірі 28 054,77 грн, з яких: 26 501,86 грн – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 20 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту; 26 481,86 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 552,91 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 березня 2021 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.07.2013 у розмірі 26 501, 86 грн, а також 1 975,88 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також просить стягнути судові витрати у справі.
Скарга мотивована тим, що суд прийшов до помилкового висновку про укладення між сторонами кредитного договору; з наданої банком виписки слідує, що банк неправомірно списував відсотки, штрафи та комісію, оскільки умови щодо їх сплати не були погодженні сторонами в анкеті-заяві; надані банком докази не засвідчені належним чином.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 17.07.2013 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
У вказаній анкеті зазначено, що відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.35).
До позовної заяви банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», відповідно до якого від обраного тарифу залежить пільговий період, базова процентна ставка в місяць, обов`язковий щомісячний платіж, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу (а.с.36).
ОСОБА_1 на підставі підписаного кредитного договору б/н було видано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 від 17.07.2013 з терміном дії до квітня 2017 року та № НОМЕР_2 від 25.05.2017 з терміном дії до лютого 2021 року, що підтверджується довідкою банку (а.с.34).
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 за договором б/н 16.07.2013 ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 11 000 грн, який змінювався в подальшому банком. 18.07.2018 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с.33).
Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 17.07.202013 станом на 14.07.2020 становить 28 054,77 грн, з яких: 26 501,86 грн – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 20 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту; 26 481,86 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 552,91 грн – заборгованість за простроченими відсотками (а.с.7-21).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Колегія суддів вважає, що матеріалами справи доведений факт укладання між сторонами кредитного договору, враховуючи, що ОСОБА_1 в скарзі не заперечує факт користування кредитними коштами з липня 2013 року до липня 2020 року та погашення кредитної заборгованості.
При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.07.2013, виходячи з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заперечуючи щодо наявності підстав для стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_1 до апеляційної скарги додала розрахунок заборгованості, відповідно до якого з 13.09.2013 по 14.07.2020 ОСОБА_1 на користь банку було сплачено 110 577,41 грн.
Колегією суддів було досліджено виписку по рахунку, з якої встановлено, що ОСОБА_1 за період з 13.09.2013 по 14.07.2020 здійснено погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 111 362,45 грн, а також за вказаний період витрачено кредитних коштів на суму 78 290,32 грн (в цю суму не враховано нараховані банком проценти, пеню та штрафи, які між сторонами не погоджені).
Відтак, ОСОБА_1 повернуто банку кошти за кредитним договором на більшу суму, ніж нею було отримано.
Колегія суддів враховує також те, що між сторонами у підписаній позичальником анкеті-заяві не було погоджено розмір процентів, пені та штрафів, а тому здійснення зарахування позивачем частини коштів, які сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом в рахунок погашення процентів, пені та штрафу не ґрунтуються на вимогах закону та домовленості сторін, відтак наданий позивачем розрахунок колегія суддів до уваги не приймає, а враховуючи відсутність у банку підстав для нарахування процентів та пені (через неналежне укладення кредитного договору) ОСОБА_1 погасила свою заборгованість з позичальником.
Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційний суд вважає, що аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн.
Підстав для стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн, а також 25 грн банківської комісії за оплату платежів немає.
Так, відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути наданні договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 прийшла до висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутній акт наданих послуг, який відповідно до п. 3.5. розділу 3 договору про надання правової допомоги №05-21 від 29.04.2021, укладеного між відповідачем та адвокатом, підтверджує факт наданих послуг. Крім того, у вказаному договорі зазначено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгодженні сторонами (п.3.3. розділу 3), однак, договір не містить відомостей щодо цих тарифів, що позбавляє суд можливості встановити узгоджений між ОСОБА_1 та її представником механізм розрахунку гонорару та інших витрат.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 березня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                           Т.Б. Сало

Судді                                        О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета