ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2142/18  Номер провадження 22-ц/814/1061/21	Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренко Ірини Олександрівни
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2020 року 
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2018 року ПАТ "Райффайзен банк Аваль" звернулося в суд з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 20.04.2011 року укладено договір № 010/0253/82/0084665, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит з лімітом кредитування розміром 25000 грн. строком до 20.04.2013 року, а позичальник зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити суму за користування кредитними коштами у розмірі 36,9 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки визначені кредитним договором. Також 23 квітня 2013 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №010/0253/82/0084665, відповідно до якої було змінено строк користування кредитом до 23 квітня 2017 р. Однак відповідач свої зобовязання не виконав, станом на 27 грудня 2017 року загальна заборгованість перед банком складає 59802 грн.03 коп.
У позові банк просив стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № 010/0253/82/0084665 від 20.04.2011 р. у сумі 59802 грн. 03 коп., яка складається з заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 43600 грн., заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 16202 грн. 03 коп. та суму судового збору у розмірі 1762,00 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2020 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/0253/82/0084665 від 20 квітня 2011 року у сумі 59 802 грн.03 коп.., яка складається із заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 43600 грн., заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 16202 грн. 03 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1   на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1762 грн.
Представник відповідача – адвокат Сидоренко І.О. подала апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог банку відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що cуд першої інстанції помилково зробив висновок про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості відповідача перед банком та її розмір, оскільки в матеріалах справи не містяться первинні бухгалтерські документи про проведення банківських операцій.
Крім того, звертає увагу суду, що позивачем безпідставно проводилось списання кредитних коштів в рахунок сплати страхових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Місцевим судом встановлено, що 20 квітня 2011 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 010/0253/82/0084665, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит з лімітом кредитування розміром 25 000 грн. строком до 20.04.2013р., а позичальник зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити суму за користування кредитними коштами  у розмірі 36,9% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки визначені кредитним договором. (а.с28-38). 
Також 23 квітня 2013 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №010/0253/82/0084665, відповідно до якої було змінено строк користування кредитом до 23.04.2017 р. (а.с.40-45).
Відповідач ОСОБА_1 в терміни, встановлені кредитним договором та додатковою угодою, свої зобовязанняне виконував.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № 010/0253/82/0084665 від 20 квітня 2011 року та додатковою угодою від 23 квітня 2013 року відповідач ОСОБА_1 станом на 27 грудня 2017 має заборгованість перед ПАТ «Райфайзен банк Аваль» у сумі 59 802 грн. 03 коп., яка складається із заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 46600 грн., заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 16202 грн. 03 коп.
Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_1 порушив зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом.
При цьому розмір заборгованості місцевий суд вважав обґрунтованим, здійсненим відповідно до умов договору та підтвердженим наданими до суду розрахунками.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Так, у статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, відповідач зобовязаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.
Оскільки місцевим судом встановлено, та це вбачається із матеріалів справи, що сторони при укладенні кредитного договору погодили всі істотні умови договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер карткового рахунку та картковий рахунок для договірного списання коштів визначений кредитним договором, додатком №1 «Сукупна вартість кредиту», додатковою угодою від 23.04.2013 року, які підписані відповідачем, то висновок місцевого суду про доведеність ознайомлення відповідача з усіма умовами кредитування колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим.
Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про безпідставність списання кредитних коштів в рахунок сплати страхових платежів, оскільки згідно доручення на договірне списання від 23.04.2013 року, підписаного позичальником ОСОБА_1 , визначено, що клієнт доручає банку здійснювати договірне списання з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), МФО 322904 будь-яких сум, належних дол. Сплати клієнтом за договором страхування, на свою користь , як страхового агента страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя», яка є страховиком за договором добровільного страхування життя №0714076900 від 23.04.2013 року для подальшого переказу таких сум Страховій компанії.
Згідно п. 1.5 картковий рахунок клієнта, до якого встановлюються ліміти (КР) визначено №2625324703/0714076900.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,
               
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренко Ірини Олександрівни - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий:                         В.М. Триголов 

Судді:                         А.І. Дорош

О.А. Лобов