ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року

м. Київ
справа №815/5328/16
провадження №К/9901/50562/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною та скасування постанови, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у складі суддів: Джабурія О.В., Танасогло Т.М., Турецької І.О. від 11 квітня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною та скасування постанови, у якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 22 вересня 2016 року № 33 про накладення на ТОВ «Інфокс» стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів». 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» було задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 22 вересня 2016 року № 33 про накладення на ТОВ «Інфокс» стягнення передбаченого статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від                      22 вересня 2016 року № 33 про накладення на ТОВ «Інфокс» стягнення передбаченого статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», було прийнято відповідачем в порушення приписів Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 серпня 2002 року № 1177.

4. Відповідачем не було надано доказів щодо повідомлення позивача про місце і час розгляду справи, так само не містить таких відомостей і оскаржувана постанова.

5. Суд дійшов висновку, що відповідач діяв усупереч приписам Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, чим порушив право позивача щодо надання пояснень, заперечень, доказів тощо під час вирішення питання про накладення штрафу.

6. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог                    ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» відмовлено.

7. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що при ухваленні рішення про задоволення позову суд першої інстанції лише констатував факт порушення прав особи, що притягається до відповідальності у зв`язку з неналежним її повідомленням про розгляд справи, що не відповідає дійсності, оскільки вказане порушення відповідачем допущеним не було та позивач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи про накладення на нього стягнень.

8. До змісту договору, укладеного між ТОВ «Інфокс» та споживачем ОСОБА_1 , внесені несправедливі умови, а саме: включені права та обов`язки сторін, які не передбачені Правилами надання послуг.

9. Обов`язок проведення періодичної повірки та відповідальність за своєчасність її проведення покладається виключно на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

10. Позивачем порушено право споживачів та не виконані зобов`язання, передбачені Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Правилами надання послуг, щодо своєчасного проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки.

11. Позивач не встановив та не довів факти несправності засобу обліку води споживача, що не підлягають усуненню, у зв`язку з чим стягування плати за послуги з централізованого холодного водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання з боку ТОВ «Інфокс» є безпідставним та таким, що вели в оману споживача, сприяли його обрахуванню та порушили пункт 5 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», у частині обмеження права споживачів на одержання достовірної інформації про розмір оплати за фактично спожиту холодну воду.

12. У зв`язку із порушенням ТОВ «Інфокс» порядку нарахування плати за спожиту холодну воду та внаслідок виникнення необґрунтованої заборгованості позивачем припинено надання послуг з водовідведення споживачам.

13. Позивачем порушені права споживача на належну якість, обслуговування та безпеку продукції, в частині безпечного для здоров`я та життя побуту, позивач не мав права повністю обмежувати питне водопостачання, оскільки це не узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

14. Оскільки ТОВ «Інфокс» є монополістом з водопостачання та водовідведення в м.     Одесі, то його дії, пов`язані з обмеженням або припиненням водопостачання та водовідведення, суперечать Закону України «Про природні монополії».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

15. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулось із касаційною скаргою, у якій просить скасувати Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2017 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16.      Судами попередніх інстанцій установлено, що у період з 25 квітня 2016 року по         11 травня 2016 року, на підставі звернень громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо необґрунтованого нарахування боргу, та колективного звернення мешканців квартир № НОМЕР_1 , №      НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 щодо припинення водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області проведено позапланову перевірку філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з водопостачання та водовідведення.

17. За наслідками перевірки Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 48/09 від 11 травня 2016 року у висновках якого зазначено, що філія «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», у порушення вимог частини другої пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від              21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачам відмовлено від врахування показань засобу обліку холодної води, та допущено справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності у споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартирних засобів обліку холодної води без урахування їх показань, що не допускається за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, внаслідок чого на особовому рахунку споживача ОСОБА_1 , у період з 01 червня 2015 року по 15 лютого 2016 року, виникла заборгованість у сумі 672,50 грн, та на особовому рахунку споживача ОСОБА_2 з 01 лютого 2016 року - у сумі 128,31 грн. Також в акті перевірки № 48/09 від 11 травня 2016 року зазначено, що відповідно до пункту 15 Правил № 630, засоби обліку води, встановлені у квартирі (будинку садибного типу), та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Згідно з підпунктом 6 пункту 29 Правил            № 630 споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку, а виконавець, відповідно до підпункту 4 пункту 32 Правил № 630, зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.

18. Також у складеному Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області акті перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №     48/09 від 11 травня 2016 року міститься припис, яким зобов`язано ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» провести корегування нарахувань за послуги з централізованого холодного водопостачання, які виставлено споживачам ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 за нормами споживання, з урахуванням вимог частини другої пункту 10 Правил № 630, а саме, з урахуванням показників приладів обліку води; провести перерахунок розміру плати за фактично ненадані послуги з водопостачання мешканцям квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , та з водовідведення мешканцям квартири АДРЕСА_7 у період з 28 березня 2016 року по 01 квітня 2016 року, відновлення послуги з водовідведення; приведення договору № 5362/4 від                       01 липня 2008 року у відповідність до вимог Правил та Типового договору виключивши з договору несправедливі умови, зокрема, друге речення п. 3.4.5., абз.5 п. 7.3, п. 3.3.3, п. 4.1; припинити нечесну підприємницьку практику щодо застосування механічної системи блокування каналізації.

19. На підставі вказаного акта перевірки, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів прийнято постанову від                22 вересня 2016 року № 33 про накладення на ТОВ «Інфокс» стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно вказаної постанови, відповідачем відповідно до пунктів 4, 7, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовано до ТОВ «Інфокс» штраф у розмірі 2838,85 грн за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги та реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів.

20. Згідно із зазначеною постановою про накладення стягнень, вона прийнята відповідачем у зв`язку із тим, що перевіркою встановлено відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (об`єм послуги з водопостачання та її ціну), порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги та реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів, а саме, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у порушення абзацу 2 пункту 10 Правил № 630 допущено справляння плати за особовими рахунками споживачів ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань, що вводить в оману споживачів, чим у порушення пункту 4 частини першої статті 4, пунктів 5, 7 частини першої статті 21, частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» обмежено право споживачів на одержання необхідної, достовірної та своєчасної інформації про фактичний об`єм та визначення належним чином ціни наданої послуги з водопостачання. У порушення вимог частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», підпункту 6 пункту 29 та підпункту 4 пункту 32 Правил № 630 та умов пунктів 3.2.2, 3.5.6 договору про надання послуг постачання холодної води та водовідведення гарячої води № 5362/5 від               01 липня 2008 року, укладеного між ТОВ «Інфокс» філією «Інфоксводоканал» та споживачем ОСОБА_1 виконавцем послуг порушено вимоги щодо здійснення контролю установленого міжповіркового інтервалу водомірів та право споживача на періодичну повірку квартирних приладів обліку холодної води. У порушення абзацу 1 частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частини першої статті 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у період з           28 березня 2016 року по 01 квітня 2016 року допущено припинення безперебійного надання послуг водовідведення АДРЕСА_7 , що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів, чим у порушення пункту 3 частини першої статті 4, частини третьої статті 6, частини першої статті 14 Закону України «Про захист прав споживачів» порушено право споживачів на безпеку продукції.

21. Уважаючи постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 22 вересня 2016 року № 33 про накладення на ТОВ «Інфокс» стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» протиправною, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулось до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

22.     Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано, що оскільки прилади обліку води, встановлені у квартирах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своєчасно не пройшли періодичну повірку, їхні показання неможливо враховувати при обліку та у розрахунках за водопостачання та водовідведення, а отже, з 01     червня 2015 року ( ОСОБА_1 та з 01 лютого 2016 року ( ОСОБА_2 ) нарахування по даним особовим  рахункам здійснювалися з нормативами (нормами) споживання, виходячи з кількості зареєстрованих осіб та відповідно до діючих тарифів. 

23. Скаржник зазначає, що помилковим є висновок суду апеляційної інстанції, що дії позивача, пов`язані з обмеженням або припиненням водопостачання та водовідведення, суперечать Закону України «Про природні монополії». 

24. На думку позивача, не є порушенням законодавства і зазначенням у договорі обов`язку споживача проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, оскільки цей обов`язок покладений на споживачів законодавчими актами та відповідає істотним умовам договору.

25. Також, скаржник зазначає, що докази, надані суду апеляційної інстанції щодо спростування факту повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про накладення фінансових санкцій відповідачем, є неналежними.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

28. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулює Закон України «Про захист прав споживачів», який також і встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

29. Відповідно до пунктів 4, 7, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність:
- за виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, - у розмірі трьохсот відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України «Про електронну комерцію2) - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

30. Відповідно до частин другої, третьої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час прийняття в експлуатацію приладів обліку холодної води, встановлених у квартирах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповіркові інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов`язані своєчасно          (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

31. Згідно із частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року № 1314-VII, який набрав чинності         01 січня 2016 року, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

32. Правовідносини, які виникають між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі  - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

33. Пунктом 15 Правил № 630 передбачено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. 

34. Відповідно до пункту 9 Правил № 630 періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

35. Згідно із підпунктом 6 пункту 29 Правил № 630 споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

36. Зазначеному праву споживача кореспондує передбачений підпунктом 4 пункту 32 Правил № 630 обов`язок виконавця контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. 

37. Як установлено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов пункту 3.5.6 договору про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, підведення гарячої води № 5362/4 від 01 липня 2008 року, укладеного між                      ТОВ «Інфокс» та споживачем ОСОБА_1 , споживач має право на періодичну повірку, обслуговування і ремонт (в тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) квартирних приладів обліку.

38. Однак друге речення пункту 3.4.5 цього договору містить обов`язок споживача проводити періодичну повірку квартирних приладів, що суперечить підпункту 6 пункту 29 Правил № 630, згідно з яким споживач лише має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку.

39. На відміну від положення пункту 3.4.5 вказаного договору у підпункті 10 пункту 16 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630, встановлено, що споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. 

40. За наведених обставин вбачається конкуренція положень Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та конкретного договору, укладеного позивачем із споживачами.
41. Питання нарахування споживачу плати за комунальні послуги із застосуванням нормативів (норм) споживання регламентовано у пункті 10 Правил № 630, де визначено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

42. Колегія суддів звертає увагу, що у пункті 16 Правил № 630 встановлено, що у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

43. Системний аналіз положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядку № 630 дає змогу дійти висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством обов`язок здійснювати повірку засобів обліку води покладено саме на позивача. 

44. Колегія суддів зауважує, що обов`язок споживача самостійно здійснювати повірку засобів обліку, закріплений у пункті 3.4.5 договору № 5362/4 від 01 липня 2008 року, укладеного між ТОВ «Інфокс» та споживачем ОСОБА_1 , не вважається конкретизацією умов типового договору, адже це положення безпосередньо суперечить нормам чинного законодавства, у тому числі відповідним положенням типового договору.

45. З огляду на вищевикладене положення вказаного пункту всупереч чинному законодавству України покладають додатковий тягар на споживачів у вигляді обов`язку щодо самостійного здійснення повірки засобів обліку. 

46. Згідно із частиною другою статті 207 Господарського кодексу України нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов`язану сторону певних обов`язків. 

47. Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

48. З огляду на вищенаведене Суд констатує нікчемність вказаного положення договору № 5362/4 від 01 липня 2008 року, який покладає на споживача обов`язок щодо проведення повірки засобів обліку, адже таке положення взагалі не покладає на зобов`язану сторону (позивача) певних обов`язків, а саме обов`язку проводити повірку засобів обліку, який закріплений у підпункті 4 пункту 32 Правил № 630.

49. Як установлено судом апеляційної інстанції, ТОВ «Інфокс» у зв`язку із порушенням порядку нарахування плати за спожиту холодну воду та внаслідок виникнення необґрунтованої заборгованості припинено надання послуг з водовідведення споживачу ОСОБА_1 .

50. У даному контексті колегія погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що оскільки ТОВ «Інфокс» є монополістом з водопостачання та водовідведення в м.     Одесі, то його дії, пов`язані з обмеженням або припиненням водопостачання та водовідведення, суперечать Закону України «Про природні монополії», а отже, відхиляє відповідні доводи, викладені у касаційній скарзі.

51. У пункті 16 Правил № 630 відсутній абзац п`ятий, а його зміст не встановлює будь-яких випадків застосування нормативів (норм) при нарахуванні вартості спожитих послуг.

52. Відповідно до вищезазначеного колегія суддів вважає, що застосуванню підлягає пункт 15 вказаних Правил, у абзаці 5 якого встановлено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

53. Аналогічний висновок щодо необхідності застосування за наведених обставин пункту 15 Правил № 630 викладений у постановах Верховного Суду від                              13 грудня 2018 року у справі № 815/6218/16.

54. Колегія суддів зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від                          26 жовтня 2016 року № 892 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесено зміни у Правила № 630, відповідно до яких у пункті 10 в абзаці другому цифри « 16» замінено на цифри « 15».

55. Відповідно до вищевикладеного правомірність застосування позивачем нормативів (норм) при нарахуванні плати за комунальні послуги залежить від того, чи мала місце несправність засобів обліку води, та чи була така несправність такою, що не підлягала усуненню. Крім того, застосування вказаних нормативів (норм) може мати місце з моменту виявлення таких несправностей.

56. Судом апеляційної інстанції установлено, що прилади обліку води, установлені у квартирах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не пройшли періодичну повірку, а отже, позивачем прийнято рішення, що їхні показники неможливо враховувати при обліку та у розрахунках за послуги водопостачання та водовідведення, а відтак змінено тарифи нарахування постачання води за цими рахунками у бік їх збільшення за нормами споживання відповідно до кількості зареєстрованих в квартирах осіб. Водночас позивачем не встановлено та не доведено фактів несправності засобів обліку води споживачів, що не підлягають усуненню.

57. Щодо доводів позивача про неналежність доказів, поданих відповідачем доказів щодо повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

58. Відповідно до частин першої, другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення судового рішення судом апеляційної інстанції) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

59. Оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у цій справі про задоволення позову, виходив із того, що ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, за відсутності належного повідомлення позивача про розгляд справи про накладення на нього санкцій, не мало права приймати оспорюване рішення; апеляційна скарга відповідача обґрунтована, зокрема, доводами щодо протиправності вказаного висновку суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє відповідні доводи позивача, викладені у касаційній скарзі.

60. Одночасно колегія суддів звертає увагу, що позивач у касаційній скарзі не оспорює сам факт його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про накладення санкцій на нього відповідачем, а лише зазначає, що такий висновок сформований на підставі неналежних доказів.

61. Водночас колегія суддів зауважує, що згідно з частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

62. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 13 травня 2020 року у справі            №     815/5332/16 та від 14 липня 2020 року у справі № 815/5554/16.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

63. За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин; у ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає. 

       Суддя-доповідач                                                                                        Н.В. Коваленко

Судді                                                                                                            Я.О.     Берназюк 
                                                                                                                     І.В.     Желєзний