УХВАЛА 
15 червня 2021 року
м. Київ
справа № 371/348/20
провадження № 51-2949ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 27 липня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника, у якій він просить скасувати вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 27 липня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду, кримінальне провадження закрити на підставі     п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Так, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра її подає, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Також необхідно враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте усупереч наведеним положенням процесуального закону в поданій скарзі ОСОБА_5 , не погоджуючись із встановленими обставинами кримінального провадження, лише узагальнено вказав про незаконність оскаржуваних судових рішень, однак не зазначив підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, а також обґрунтувань в цій частині.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг сторони захисту.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати положенням ст. 436 КПК, згідно з якими                                   суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Водночас у вимогах до суду касаційної інстанції захисник просить скасувати вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 27 липня 2020 року й ухвалу Київського апеляційного суду, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, проте не зазначає дати постановлення рішення апеляційного суду.
Наявність вказаного недоліку, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Частиною 5 ст. 427 КПК встановлено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Однак ОСОБА_5 долучив копію ухвали Київського апеляційного суду                           від 20 квітня 2021 року, з якої неможливо встановити стосовно кого вона була постановлена. Вказане становить не лише формальне порушення положень ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК, а саме: чи є судове рішення таким, що може оскаржуватися в касаційному порядку, та чи дотримано строку касаційного оскарження. 
З огляду на те, що касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                 ОСОБА_3