УХВАЛА

31 травня 2021 року 
Київ
справа №П/811/1095/15
адміністративне провадження №К/9901/18176/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Жука А.В.,  
перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі №П/811/1095/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Кіровоградській області,   Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання незаконним звільнення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання   вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 16 березня 2015 року №181-о «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДФС у Кіровоградській області з 16 березня 2015 року. Стягнуто із Головного управління ДФС у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2015 року по 04.08.2020 року в сумі 718135   гривень 56 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у розмірі 17920 гривень 22 копійки за час вимушеного прогулу за один місяць. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишено без задоволення. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020   року залишено без змін.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Державною фіскальною службою України подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 18 травня 2021 року.
За правилами частини першої      статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України      (далі -      КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно з частиною першою      статті 328 КАС України      учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України.
Пунктом 4 частини другої   статті 330 КАС України   встановлено, що у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)      статтею 328      цього Кодексу   підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі      пункту 1      частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі      пункту 2      частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у      частинах другій      і      третій   статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Відповідно до частини четвертої   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у      частині першій      цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених      частинами другою      і      третьою   статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у      частинах другій      і      третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Отже, системний аналіз наведених положень   КАС України   дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій   статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої   статті 328 КАС України   як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник підставою касаційного оскарження зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Так, зазначаючи підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу), скаржник не конкретизує з яких саме підстав, передбачених пунктами частини другої або третьої статті 353 КАС України оскаржується судове рішення. 
Так, положеннями частини другої статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1)          суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 
2)          суд розглянув у порядку спрощеного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або;
3)          суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;
4)          суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Відповідно до частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;
5) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені в судовому рішенні;
6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;
7) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених   статтями 20,   22,   25-28   цього Кодексу.
Судове рішення не підлягає скасуванню з підстави, визначеної пунктом 7 цієї частини, якщо учасник справи, який подав касаційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
Суд звертає увагу, що у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Верховний Суд не має самостійно визначати підставу для касаційного оскарження судових рішень, а таку підставу має вказувати заявник касаційної скарги з одночасним наведенням підстави касаційного оскарження з огляду на обставини справи та висновки судів попередніх інстанцій.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їхнього) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом у процесі його (їхньому) ухваленні, та навести аргументи на обґрунтування своєї позиції.
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги, зокрема, додається документ про сплату судового збору.
Так, за приписами частини другої статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI).
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, судовий збір сплачується у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при подання позовної заяви. 
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що позивач звернувся до суду у 2015 році. 
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що позовні вимоги носять майновий та немайновий характер.
Частиною третьої   статті 6 Закону України «Про судовий збір»   встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Відповідно до   статті 4 Закону України «Про судовий збір»   у редакції до 01.09.2015, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору, що підлягала сплаті становила 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
За подання адміністративного позову немайнового характеру судовий збір справляється в розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ст. 8 Закону України   Про Державний бюджет України на 2015 рік   станом на 1 січня цього року мінімальна заробітна плата становила 1218 грн.
Отже, судовий збір, який підлягає сплаті становить 9890,16 грн ((1218х4) + 1218х0,06) х200%). 
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/ 22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код   класифікації доходів бюджету: 22030102      «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________      (ПІБ чи назва установи, організації позивача),      на рішення від ______      (Дата оскаржуваного рішення)      по справі _________      (Номер справи),      ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд)      (назва суду, де розглядається справа).
Згідно із частиною другою      статті 332 КАС України      до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених      статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення      статті 169 цього Кодексу.
Частинами першою і другою      статті 169 КАС України      визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями      160,      161      цього      Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, відповідно до правил статей   169,   332 КАС України   касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)      статтею 328      цього Кодексу   підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, із наданням її копії відповідно до кількості учасників справи, а також надання документа про сплату судового збору. 
Керуючись статтями      3,      169,      328,      330,      332 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :
Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі №П/811/1095/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Кіровоградській області,   Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання незаконним звільнення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання   вчинити певні дії залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	А. В. Жук