ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2021 р.           Справа№ 910/15764/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дідиченко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Руденко  М.А. 

при секретарі:          Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явились;
від відповідача 1: не з`явились;
від відповідача 2: не з`явились;
від відповідача 3: Луценко Р.О. (в режимі відео конференції);
від третьої особи 1: не з`явились;
від третьої особи 2: не з`явились;
від третьої особи 3: не з`явились;
від третьої особи 4: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналось Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс"
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 року (повний текст складено 15.02.2021) 
у справі № 910/15764/19 (суддя Чебикіна С.О.)
за позовом ОСОБА_1 
до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, 
ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс",
третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 , 
третя особа-3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 , 
третя особа-4 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 
про скасування реєстраційних дій та визнання недійсним договору-

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів про:
визнання недійсною та скасування реєстраційної дії від 06.11.2018 року №13561070027003211, вчиненої державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванютою Інною Вікторівною щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна складу або інформації про засновників в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС"; 
визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС" від 19.01.2019, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; 
визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС" від 19.07.2019, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; 
визнання недійсною та скасування реєстраційної дії від 23.07.2019 року №13561070034003211, вчиненої державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванютою Інною Вікторівною щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна складу або інформації про засновників в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС"; 
зобов`язання виконати актуалізацію реєстраційних дій та привести дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно зі станом на 06 листопада 2018 року, у тому числі зазначивши у складі учасників (засновників) ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC", код ЄДРПОУ 32700507, ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з часткою у статутному капіталі у розмірі 36,13% статутного капіталу у сумі 18 065,00 грн. 00 коп. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач 2, набувши права на частку у статутному капіталі ТОВ «Укрвторенергоресурс» в порядку спадкування, не набула автоматично прав учасника товариства, а тому у державного реєстратора були відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації змін в частині учасників Товариства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав про те, що позивач у позовній заяві жодним чином не обґрунтовує, яким чином дії відповідача-2, спрямовані на реалізацію свого права власності на частку у статутному капіталі товариства, порушили права або законні інтереси позивача як учасника вказаного товариства та яким чином у випадку задоволення даного позову відновиться його порушене право чи законний інтерес, з урахуванням того, що на даний час положеннями чинного законодавства визначено, що у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 року у справі № 910/15764/19 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що спадкоємець померлого учасника ОСОБА_2 незаконно, без відома та згоди інших учасників товариства, вніс до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи щодо права власності на частку у Товаристві, внаслідок чого відповідач 2 незаконно набув прав учасника ТОВ «Укрвторенергоресурс», а згодом здійснив незаконне відчуження частки у статутному капіталі Товариства, внаслідок чого були порушені права та законні інтереси позивача, як учасника Товариства. Апелянт зазначає, що станом на дату оспорюваної реєстраційної дії (06.11.2018) Законом та статутом Товариства було врегульовано порядок вступу до товариства лише зі згоди інших учасників. Апелянт зазначає, що грубе порушення вимог Закону під час реєстрації нового учасника Товариства призвело до подальшого незаконного відчуження частки у Товаристві на користь відповідача 3.
За твердженням апелянта, факт реалізації прав спадкоємця з боку ОСОБА_2 без згоди на це з боку позивача, як іншого учасника Товариства, є порушенням корпоративних прав останнього на участь в управлінні ТОВ «Укрвторенергоресурс».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/15764/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 28.04.2021.
19.04.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс" про приєднання до апеляційної скарги.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Суліма В.В. на лікарняному.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2021 року для розгляду справи № 910/15764/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 року апеляційну скаргу прийнято до свого провадження та задоволено заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс" про приєднання до апеляційної скарги.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 та 26.04.2021 року задоволено клопотання представників відповідача 2 та відповідача 3 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
27.04.2021 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача та третьої особи 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 року розгляд справи відкладено до 19.05.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 року задоволено клопотання представника відповідача 2 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
До Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_3 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення Північного апеляційного господарського суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 року задоволено клопотання представника відповідача 3 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
19.05.2021 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 відкладено розгляд справи (в режимі відеоконференції) на 02.06.2021.

Явка представників сторін

Представник позивача, відповідача 1, відповідача 2 та третіх осіб у судове засідання 02.06.2021 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
28.05.2021 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс" та 01.06.2021 від директора Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, які обґрунтовані неможливістю прибуття представника третьої особи 1 у судове засідання.
02.06.2021 колегія суддів ухвалила клопотання про відкладення розгляду справи залишити без задоволення з наступних підстав.
Статтею 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.
В матеріалах справи наявні відомості про належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання. Крім того, заявником у клопотанні підтверджено обізнаність про розгляд апеляційної скарги 02.06.2021.
Колегія суддів зазначає, що наведені третьою особою обставини в обґрунтування причин неявки представників у судове засідання не можуть бути визнані судом поважними, адже не є об`єктивно непереборними. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс", як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні інших представників, яким доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді відповідно до вимог процесуального закону.
В клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначено обставин, з яких судом апеляційної інстанції не можливо розглянути справу без участі представників відповідача. Явка представників сторін у судове засідання також не визнавалась судом апеляційної інстанції обов`язковою.
Більше того, провадження у даній справі вже відкладалось за клопотанням третьої особи.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 02.06.2021 за відсутності представників позивача, відповідача 1, відповідача 2 та третіх осіб.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Пунктом 7.2. статуту ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC"  в редакції, затвердженій протоколом загальних зборів учасників №48 від 14 грудня 2012 року учасниками товариства були: - ОСОБА_1 (позивач), розмір частки в статутному капіталі складає - 14 250 грн., що становить 28,5 % статутного капіталу; - ОСОБА_4 (третя особа-2), розмір частки в статутному капіталі складає - 17 685 грн., що становить 35,37% статутного капіталу; - ОСОБА_7 - 18 065 грн., що становить 36,13% статутного капіталу.
Як зазначено позивачем у позовній заяві та не заперечено сторонами, 19.05.2016 повер ОСОБА_7 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №2431 спадкоємцем   ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_2 (відповідач-2) та діти: ОСОБА_6 (третя особа-4) і ОСОБА_5 (третя особа-3) по 1/3 частці кожний. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, зокрема, з Ѕ частки в розмірі  18 065 грн., що становить 36,13% статутного капіталу ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC".
Згідно свідоцтва про право власності від 18.09.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №2427 ОСОБА_2 (відповідач-2) є пережившою дружиною ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій належить Ѕ частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з частки в розмірі 18 065 грн., що становить 36,13% статутного капіталу ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC".
Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.11.2018 року за №13561070027003211 до складу учасників ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC" державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (відповідач-1) ОСОБА_8  включено ОСОБА_2 (відповідач-2) із зазначенням частки в статутному капіталі товариства 24,08%.
19.07.2019 року між ОСОБА_2 (дарувальник, відповідач-2) та ОСОБА_3 (обдарований, відповідач-3) укладено договір дарування частки в статутному капіталі ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC", за умовами якого дарувальник, який є учасником ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC" та володіє 24,09 % частки у статутному капіталі товариства, розуміючи умову щодо безоплатності цього договору, без будь-якого примусу, насильства або якихось погроз передає безоплатно у власність, а ОСОБА_3 приймає у власність майно (дарунок), належної йому частки у статутному капіталі ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC" у розмірі 24,09 % статутного капіталу товариства, що складає 12 043,33 грн., а обдаровувана зобов`язується прийняти зазначену частку відповідно до умов цього договору (п. 1.1. договору дарування).
Згідно акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC" від 19.07.2019 року дарувальник - ОСОБА_2 передала, а обдаровувана - ОСОБА_3 , прийняла частки у статутному капіталі товариства у розмірі 24,09 % статутного капіталу товариства, номінальною вартістю 12 043,33 грн.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.10.2019 року, який міститься в матеріалах справи, 23.07.2019 року державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванютою Інною Вікторівною  внесено запис про зміну учасників з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 із зазначенням частки в статутному капіталі товариства 24,08%. 
Позивач, вважаючи, що відповідач 2, за відсутності згоди інших учасників на вступ до Товариства, була незаконно зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як учасник ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC", та в подальшому незаконно відчужила дану частку відповідачу 3, звернувся з даним позовом до суду, вважаючи, що такі дії порушують права позивача, як учасника Товариства.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав про те, що позивач у позовній заяві жодним чином не обґрунтовує, яким чином дії відповідача-2, спрямовані на реалізацію свого права власності на частку у статутному капіталі товариства (право власності не заперечується позивачем та підтверджується свідоцтвами про право власності та про право на спадщину за законом) порушили права або законні інтереси позивача як учасника вказаного товариства та яким чином у випадку задоволення даного позову відновиться його порушене право чи законний інтерес, з урахуванням того, що на даний час положеннями чинного законодавства визначено, що у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тобто, об`єктом захисту має бути порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
За таких обставин порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
З огляду на положення  статті 4 ГПК України і статтей 15, 16 ЦК України  підставною для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17.
Відповідно до частин першої, третьої  статті 167 ГК України  корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. А тому у спорах, що виникають з корпоративних відносин, необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, наведеним у частині першій  статті 167 Господарського кодексу України.
Під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, суду слід враховувати приписи  статті 4 ГПК України  та з`ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання.
Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи.
Аналогічних висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 607/6092/18, від 05.06.2019 у справі №607/6865/2018, від 04.09.2019 у справі № 911/678/19.
Колегія суддів відзначає, що корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.
Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.
Предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про скасування реєстраційних дій щодо включення відповідача 2 до складу учасників Товариства, а також договору дарування, на підставі якого відповідач 2 передав безоплатно відповідачу 3 відповідну частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС".
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначив про порушення його корпоративних прав як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс", вказав, що він має частку у статутному капіталі Товариства та посилається на порушення права управління товариством внаслідок відчуження за здійсненою реєстрацію та спірниим правочином часток у статутному капіталі Товариства і, як наслідок, вступ до цього товариства нового учасника без рішення загальних зборів учасників товариства.
У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій  статті 4 Цивільного процесуального кодексу України  та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать  Конституції  і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Охоронюваний законом інтерес у корпоративних спорах визначається правовим положенням учасників корпоративних відносин, в тому числі може бути опосередкований правомірними очікуваннями набуття корпоративних прав. Мотиваційна складова законного інтересу у корпоративних відносинах - це усвідомлене прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом у правовідносинах, які регулюються корпоративним законодавством.
А тому, оскільки позивачем у поданому позові було належним чином обґрунтовано порушення відповідачами його прав та законних інтересів як учасника Товариства, висновок суду першої інстанції щодо відсутності обґрунтування позивачем порушеного права є помилковим.
Стосовно суті заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 140 ЦК України, товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.
За умовами частини першої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
06.02.2018 було прийнято Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який набрав чинності 17.06.2018.
Згідно із частиною 1 статті 23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства.
Частиною 2 статті 23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що у разі смерті, оголошення судом безвісно відсутнім або померлим учасника - фізичної особи чи припинення учасника - юридичної особи, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, та якщо протягом року з дня закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, спадкоємці (правонаступники) такого учасника не подали заяву про вступ до товариства відповідно до закону, товариство може виключити учасника з товариства. Таке рішення приймається без врахування голосів учасника, який виключається. Якщо частка такого учасника у статутному капіталі товариства становить 50 відсотків або більше, товариство може приймати рішення, пов`язані з ліквідацією товариства, без врахування голосів цього учасника.
В той же час, пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який набув чинності 17.06.2018, визначено, що протягом року з дня набрання чинності цим Законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.
Таким чином, протягом року з дня набрання чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариства можуть здійснювати свою діяльність на підставі положень статуту в редакції, яка діє на момент набрання чинності цим Законом, за умови, що положення такого статуту відповідають чинному на такий момент законодавству. Якщо протягом "перехідного періоду" (одного року з дня набрання чинності Законом) товариство вносить зміни до статуту, то після такого внесення застосовується та редакція статуту товариства, яка має відповідати Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
Отже посилання на норми законодавства, яке діяло до 17.06.2018 можливе виключно за умови доведення тієї обставини, що статут Товариства не суперечив законодавству станом на 17.06.2018.
Станом на 17.06.2018 стаття 55 Закону України "Про господарські товариства" унормовувала, що при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв`язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.
Відповідно, наведена норма: по-перше передбачала "вступ до товариства з обмеженою відповідальністю"; по-друге, передбачала, що товариство може відмовити спадкоємцю у прийнятті до нього.
Відповідно до п. 9.4. статуту ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC", що був чинним станом на 06.11.2018 року, частка у статутному капіталі товариства переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства. Такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.
Оскільки на момент вчинення оспорюваної реєстрації положення пункту 9.4. статуту Товариства не суперечили Закону України "Про господарські товариства", а тому вони діяли протягом року з дня набрання чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" - до 17.06.2019.
Відповідачами не доведено, що до статуту Товариства вносились зміни у період після внесення змін до законодавства.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (в редакції станом на 06.11.2018) для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю (далі в цій частині - товариство)  подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію змін до цих відомостей; 2) документ про сплату адміністративного збору; 3) один із таких відповідних документів: а) рішення загальних зборів учасників товариства про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників; б) рішення загальних зборів учасників товариства про виключення учасника з товариства; в) заява про вступ до товариства; г) заява про вихід з товариства; ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства; д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з (повернення з володіння) відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства.
Справжність підписів на документі, зазначеному в підпункті "в" цієї частини, засвідчується нотаріально. Разом з таким документом подається доказ набуття права на спадщину або доказ правонаступництва (оригінал документа або його копія, вірність якої засвідчена нотаріально або тим, хто видав документ). Якщо відповідно до статуту товариства вимагається згода інших учасників на вступ до товариства, подається також така згода, справжність підписів на якій засвідчується нотаріально.
Отже, зі змісту Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вбачається, що на момент проведення реєстраційних дій, у випадку прийняття до складу учасників товариства спадкоємців померлого учасника, згідно з вимогами п.п. «в» п. 3 ч. 5 ст. 17 вказаного Закону, спадкоємець мав подати державному реєстратору заяву про вступ до товариства а також згоду інших учасників на вступ до товариства, якщо така згода вимагалась статутом самого Товариства.
Як вже було зазначено вище, нормами статуту Товариства на час здійснення спірних реєстраційних дій було передбачено прийняття спадкоємців учасників Товариства лише за згодою інших учасників.
Враховуючи викладене, ОСОБА_2 , маючи успадковану частку, могла стати учасником ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC" лише за наявності відповідного рішення загальних зборів товариства про надання згоди на вступ до товариства.
В той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 , як спадкоємець померлого ОСОБА_7 , зверталась до ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC" із заявою про вступ до Товариства.
В матеріалах справи також відсутні докази того, що учасниками ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC" було надано згоду на вступ до Товариства, як це передбачено п. 9.4. статуту Товариства.
Твердження відповідачів, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про спадщину отримала право частки ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC", колегія суддів зазначає наступне.
Право на частку в статутному капіталі є майновим та відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України) є різновидом майна. Тобто частка в статутному капіталі товариства може бути об`єктом права власності.
Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у  статті 1219 ЦК України, відповідно до частини першої якої не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.
За змістом статей 1219 ЦК України та частини першої  статті 23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», якими передбачено спадкування саме частки учасника господарського товариства, у разі смерті (ліквідації) учасника товариства спадкоємцем (правонаступником) спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.
Таким чином, внаслідок спадкування особа набуває саме право власності на майно - частку в статутному капіталі.
Також, апеляційний господарський суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 11.08.2020 у справі № 922/2277/19, відповідно до якої від права на частку слід відрізняти корпоративні права учасника, так звані "права з частки". Корпоративні права учасника визначаються часткою в статутному капіталі господарського товариства, тобто корпоративні права обумовлені наявністю в особи прав на частку в статутному капіталі господарського товариства. Корпоративні права, на відміну від права на частку, не можуть бути об`єктом права власності. У разі відсутності в особи права на частку в статутному капіталі товариства в неї відсутні і корпоративні права. Відповідно, у разі припинення в особи права власності на частку, як наслідок припиняються і її корпоративні права учасника товариства. Однак з набуттям особою права власності на частку у статутному капіталі товариства така особа автоматично не набуває корпоративних прав.
В постанові від 26.02.2020 у справі №906/461/19 Верховний Суд вказав, що набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до товариства з обмеженою відповідальністю, проте носієм корпоративних прав у товаристві з обмеженою відповідальністю особа стає з моменту вступу до цього товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів учасників товариства.
Таким чином, свідоцтво про право на спадщину - частку у статутному капіталі товариства, не є доказом вступу до товариства та, відповідно, виникнення у спадкоємця учасника, який помер, корпоративних прав учасника товариства.
Колегія суддів звертає увагу відповідачів, що "право на вступ" і "право участі у товаристві", яке надає учаснику корпоративних прав, не є тотожним правами.
Виходячи з аналізу Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", свідоцтво про право на спадщину - частку у статутному капіталі товариства, давало спадкоємцю право вимагати прийняття його до учасників Товариства, яке не могло бути заперечене іншими учасниками Товариства, починаючи з дати набуття чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" - 17.06.2018 (однак враховуючи вимоги статуту Товариства, які відповідно Перехідних положень Закону діють до 17.06.2019), а способом його реалізації відповідно до законодавства було: до 02.11.2019 - звернення із заявою до Товариства; після 02.11.2019 - самореєстрація вступу до товариства. 
Тобто, лише з 17.06.2019 у власника частки у статутному капіталі товариства виникало право на вступ у товариство незалежно від позиції інших учасників товариства та їх згоди на це, але до 02.11.2019 воно реалізовувалось способом подання заяви до товариства, яке не мало права відмовити у вступі, а з 02.11.2019 - до органу державної реєстрації із нотаріально посвідченою заявою про вступ і завіреною копією свідоцтва про спадщину.
Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.04.2021 у справі № 906/262/20.
Підсумовуючи викладене, суд констатує, що в силу наведених норм законодавства, правових висновків Верховного Суду, право на участь в товаристві та управління товариством станом на момент вчинення реєстраційної дії (05.11.2018) могло виникнути відповідача 2 лише в тому випадку, коли інші учасники ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC" дали свою згоду на вступ відповідача 2 у товариство, шляхом прийняття відповідного рішення, а не автоматично, отримавши частку в товаристві, шляхом її успадкування.
Пунктом 2 частини першої  статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу, визнання повністю або частково недійсними зміни до установчих документів юридичної особи, скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17 викладено правову позицію, згідно з якою особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"). У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача. Спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.
Оскільки станом на 06.11.2018 ОСОБА_2 не подала заяву про вступ до ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC", учасники не дали свою згоду на вступ відповідача 2 до Товариства, а тому у державного реєстратора відповідно до п.п. «в» п. 3) ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» були відсутні підстави для вчинення реєстраційної дії щодо включення відповідача 2 до учасників Товариства, у зв`язку з чим є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним та скасування реєстраційної дії від 06.11.2018 № 13561070027003211, вчиненої державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванютою Інною Вікторівною.
Стосовно визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі Товариства та акту приймання-передачі, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).
Згідно з статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.
З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Як роз`яснено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Отже, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.
Позивачем оскаржується договір дарування частки у Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС", яким ОСОБА_2 було безоплатно передано у власність ОСОБА_9 частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 24,09 %.
За змістом статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
У розумінні приписів наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Оскільки за оспорюваним договором до відповідача 3 перейшла частка у статутному капіталі Товариства, тоді як встановлено вище, відповідача 2 було незаконно включено до учасників Товариства без погодження інших учасників, а тому такий договір виплаває на права та законні інтереси позивача, за захистом яких останній правомірно звернувся до господарського суду.
Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Згідно з вимогами ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.
Отже, передачі підлягає реальне майнове право, яким дарувальник володіє на момент дарування. 
Оскільки, як встановлено вище, відповідач 2 була включена до складу учасників Товариства незаконно на підставі незаконної реєстраційної дії, відповідна реєстраційна дія скасована судом, у зв`язку з чим ОСОБА_2 не набула статусу учасника Товариства, та відповідно не набула права відчужувати відповідну частку у статутному капіталі ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС" іншим учасникам товариства або третім особам, а тому договір дарування частки у статутному капталі підлягає визнанню недійсним на підставі частини першої статті 215 ЦК України.
В той же час, вимога про визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.
З огляду на те, що спосіб захисту, насамперед, повинен слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу, тоді як в розумінні ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а тому колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним акту, підписаного на виконання умов договору, який було визнано судом недійсним, оскільки обраний ним такий спосіб захисту не може відновити права або законні інтереси позивача та є неефективним у даному випадку.
Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.06.2018 у справі № 916/613/17.
У зв`язку з визнанням недійсним договору дарування частки у статутному капіталі ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС" підлягає також задоволенню як похідна позовна вимога про скасування реєстраційної дії від 23.07.2019 року №13561070034003211, вчиненої державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванютою Інною Вікторівною щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна складу або інформації про засновників в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС".
Вимога позивача про виконання актуалізації реєстраційних дій та привести дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно зі станом на 06 листопада 2018 року, у тому числі зазначивши у складі учасників (засновників) ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУPC", код ЄДРПОУ 32700507, ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Пунктом 2 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.
Як вбачається з Інструкції з використання комп`ютерної програми «Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» актуалізація реєстраційних дій проводиться після внесення судового рішення для всіх дій, які були виконані після виконання тієї дії, та потребують оновлення виправлених відомостей.
Тобто, «актуалізація реєстраційної дії» - це не реєстраційна дія, а технічна операція Єдиного державного реєстру, яка використовується державними реєстраторами для завершення реєстраційної дії, для приведення інформації у відповідність, в тому числі у відповідність до вимог судових рішень на виконання п.2 ч.1  ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань».
Алгоритм проведення реєстраційної дії про скасування реєстраційного запису передбачає здійснення актуалізації даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме, усунення наслідків реєстраційної дії, яка скасовується.
Як вбачається з п. 12.1.3 Інструкції реєстратора з використання комп`ютерної програми "Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо після дії, яка коригувалась, попередньо були проведені інші реєстраційні дії, необхідно здійснити їх оновлення згідно з виправленою дією.
В Інструкції наведено перелік дій, які повинен здійснити державний реєстратор, якщо виникне необхідність у актуалізації реєстраційних дій у зв`язку з попереднім корегуванням наступних по хронології реєстраційних дій.
Оскільки «актуалізація реєстраційної дії» не є за своєю суттю реєстраційною дією, а вчиняється державним реєстратором самостійно для приведення інформації, наявної в Реєстрі, у відповідність до вимог судових рішень, на виконання п.2 ч.1  ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», тобто є безпосередньою компетенцією державного реєстратора, а тому колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні позовної даної позовної вимоги. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 , до якої приєдналось Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс", підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021- скасуванню.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналось Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторенергоресурс", на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 року у справі № 910/15764/19 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 року у справі № 910/15764/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
3. Визнати недійсною та скасувати реєстраційну дію від 06.11.2018 року №13561070027003211, вчинену державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванютою Інною Вікторівною щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна складу або інформації про засновників в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС".
4. Визнати недійсним договір дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС" від 19.07.2019, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
5 Визнати недійсним та скасувати реєстраційну дію від 23.07.2019 року №13561070034003211, вчиненої державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванютою Інною Вікторівною щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна складу або інформації про засновників в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС".
6. В решті позовних вимог відмовити.
7. Стягнути з Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (03115, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 126, код 23570148) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 1  921,00 грн. судового збору за подачу позову та 2  881,50 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.
8. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 1  921,00 грн. судового збору за подачу позову та 2  881,50 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.
9. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 1  921,00 грн. судового збору за подачу позову та 2  881,50 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.
10. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.
11. Матеріали справи № 910/15764/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 17.06.2021

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Руденко