КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №761/36042/20                                           Головуючий у І інстанції - Фролова І.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/5061/2021  Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 04 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,
 
розглянувши в порядку письмового првадженя цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року у справі за заявою  ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_2 ,-     
 
                                                                   встановив:
 
  ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі однієї третини частини заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до повноліття дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
      Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року відмовлено в видачі судового наказу про стягнення аліментів.
 
  Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати і прийняти нове рішення, яким його заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів задовольнити, посилаючись на безпідставність такої відмови.  
 
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
 
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
 Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
 
Згідно ст. 160 ЦПК України наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.  
 
Стаття 161 ЦПК України визначає вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд виходив з того, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, зокрема, заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, при цьому заявник просить стягувати аліменти не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення заяви та до досягнення дітьми повноліття, та дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.
 
Проте такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки суд не звернув увагу на те, що відповідно до ст. 165 ч. 3 ЦПК України передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.
 
Згідно матеріалів справи вбачається, що заявником відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України заявлено вимоги про стягнення аліментів у розмірі однієї третини половини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
З викладеного вбачається, що в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а саме стягнення аліментів у розмірі однієї третини половини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки норма п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачає стягнення аліментів не більше десяти прожиткових мінімумів.
 
Отже в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, з яких тільки частина не підлягає розгляду в порядку наказного провадження
 
Таким чином відповідно до ст. 165 ч. 3 ЦПК України суд мав би постановити ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині тих вимог, які не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а не відмовляти у видачі судового наказу в цілому. 
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до порушення норм матеріального права та постановлення помилкового судового рішення.
 
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
 
                                                                постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
 Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року скасувати.
 
Справу повернути до Шевченківського районного суду м.Києва для продовження розгляду.
 
  Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                                 В.В. Гуль
 
Судді                                                                                      Ю.О. Матвієнко
 
                                                                                               Я.С. Мельник