ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року	Львів	Справа № 260/559/20 пров. № А/857/10145/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Кушнерика М. П., 
з участю секретаря судового засідання –     Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду  від 30 квітня 2021 року про залишення заяви без задоволення у справі № 260/559/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про скасування наказу, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

суддя в 1-й інстанції – Дору Ю. Ю.,
час ухвалення рішення – 30.04.2021 року, 
місце ухвалення рішення – м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення – не зазначена,
                                                  
                                                            в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача – Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації № 20 від 10 лютого 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на роботі начальника відділу призначення державних допомог Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації; стягнути з Управління соціального захисту населення мукачівської РДА на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 лютого 2020 року до дня поновлення на роботі.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 10 лютого 2020 року № 20 "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державних соціальних допомог управління Соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області з 11 лютого 2020 року. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 лютого 2020 року по 15 травня 2020 року включно у сумі 31 338,69 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць, що становить 9048,50 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.
06 квітня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява в порядку ст.383 КАС України, в якій остання просила суд: визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його змінити правовий акт індивідуальної дії – наказ №57-к від 05 лютого 2021 року в частині « 1. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог №3 (смт. Воловець)» на « 1. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог №1 (м. Мукачево) Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області з 11 лютого 2020 року»; визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати останнього вчинити дії – працевлаштувати позивачку на посаді, рівнозначній посаді, що відповідає за обсягом її функціональних обов`язків, її освітньому рівню і кваліфікаційному досвіду посаді начальника відділу державних соціальних допомог Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області, що утворений після зміни структури Управління соціального захисту населення Мукачівської РДА; зобов`язати Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області подати звіт про виконання судового рішення у 10 денний строк з дати набрання рішенням законної сили.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду  від 30 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень - відповідача з невиконання рішення суду по справі № 807/559/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про скасування наказу, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню покликаючись на те, що вчинені відповідачем дії не відповідають порядку і способу виконання судового рішення, прийнятого судом по справі, що видно з тексту резолютивної частини рішення по суті справи №260/559/20. Вказує, що юридичний зміст поновлення її на посаді, яку вона ніколи не займала та працевлаштування за 70 км від місця проживання не може бути визнане належним виконанням судового рішення, яким поновлено її порушені права при незаконному звільненні. Вважає, що згідно з судовим рішенням у справі №260/559/20 суб`єкта владних повноважень зобов`язано дотриматися іншого алгоритму дій, а саме: поновити позивачку на раніше займаній посаді начальника відділу державних соціальних допомог УСЗН Мукачівської РДА. Тобто, відповідач повинен видати наказ саме про поновлення на раніше займаній посаді начальника відділу державних соціальних допомог УСЗН Мукачівської РДА, ознайомити з цим наказом у передбаченому законодавством порядку та зробити відповідні записи у трудовій книжці про скасування раніш виданого незаконного наказу № 20 від 10 лютого 2020 року про звільнення та про видання наказу про поновлення на цій посаді. В разі відсутності в штатному розписі вказаної посади та фактичною неможливістю її працевлаштування на цій посаді з зазначеної причини, відповідач зобов`язаний запропонувати іншу посаду, рівнозначну раніше займаній. З урахуванням наведеного, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою її заяву в порядку ст.383 КАС України задовольнити.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята відповідно до вимог адміністративного судочинства, а тому просить залишити її без змін, а подану апеляційну скаргу – без задоволення.
Позивач – ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким її заяву задоволити. 
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без його участі за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
Як встановлено судом вище, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 10 лютого 2020 року № 20 "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державних соціальних допомог управління Соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області з 11 лютого 2020 року. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 лютого 2020 року по 15 травня 2020 року включно у сумі 31 338,69 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць, що становить 9048,50 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.
05 лютого 2021 року в.о. начальника Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Маринець М.В. видано акт індивідуальної дії - наказ № 57-к “Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ”.
Не погоджуючись із алгоритмом дій відповідача при винесенні наказу № 57-к “Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ” та вважаючи, що вказане вище рішення суду належно не виконане, позивач звернулася в суд із заявою в порядку ст.383 КАС України.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі № 260/559/20. Судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Так, згідно зі ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно, правилами ч. 1, 6 ст. 383 КАС України гарантовано, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Системний аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку про те, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, врегульований приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 10 лютого 2020 року № 20 "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державних соціальних допомог управління Соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області з 11 лютого 2020 року. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 лютого 2020 року по 15 травня 2020 року включно у сумі 31 338,69 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць, що становить 9048,50 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.
На виконання вказаного рішення 05 лютого 2021 року в.о. начальника Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Маринець М.В. видано акт індивідуальної дії - наказ № 57-к “Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ”. 
Так, зі змісту вказаного наказу ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог №3 (смт. Воловець). Начальнику відділу фінансово господарського зобов`язано: виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням попередньої виплати.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, листом від 29 квітня 2021 року №01.2-05/677 відповідачем було повідомлено суд про те, що 12 лютого 2021 року ОСОБА_1 було ознайомлено з даним наказом, а також повідомлено про необхідність приступити до виконання посадових обов`язків начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог №3 (смт. Воловець) з 15 лютого 2021 року та долучено копії документів, а саме: копію розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації від 16 січня 2021 року №5 «Про структуру районної державної адміністрації», копію штатного розпису працівників управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації, копію наказу в.о. начальника управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації від 05 лютого 2021 року №57-К «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », копію листа управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації від 12 лютого 2021 року №01.2-05/202,  посадову інструкцію начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог №3 (смт Воловець).
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі № 260/559/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді було виконано шляхом поновлення на рівнозначній посаді начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог №3 (смт. Воловець) та виплачено їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підтверджується вказаними вище доказами.
Покликання апелянта на те, що відповідачем належним чином не виконано рішення суду, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як зазначено вище, у спірних правовідносинах за встановлених обставин справи, відповідачем поновлено ОСОБА_1 на рівнозначній посаді, яка за рівнем функціональних обов`язків відповідає посаді начальника відділу призначення державних допомог Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації, входить у структуру управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в порядку ст.383 КАС України, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до  ст.316 КАС України  апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.  242, 243, 246, 250, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 383 КАС України, суд,-
                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду  від 30 квітня 2021 року про залишення заяви без задоволення у справі № 260/559/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 29 червня 2021 року.