ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року	Львів	Справа № 500/3368/20 пров. № А/857/5623/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                 Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О. Ю.,  
представника позивача                                          Башуцького І. Я.,   
представника відповідача                                      Ганкевич Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року (прийняте у м. Тернополі суддею Осташем А. В.; складене у повному обсязі 10 лютого 2021 року) в справі № 500/3368/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання  вчинити дії,

                                                     В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив: 
- визнати протиправною відмову Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради у видачі йому будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0099, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль);
- зобов`язати Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради видати йому будівельний паспорт на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0099, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0099, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль). На його звернення у встановленому законом порядку щодо надання йому будівельного паспорта на забудову вказаної земельної ділянки для будівництва садового будинку Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради листом № 1884/14 від 15.10.2020 повідомило про відсутність можливості щодо надання будівельного паспорта забудови земельної ділянки, чим фактично відмовило у видачі будівельного паспорта.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим (суд першої інстанції неповно з`ясував судом обставини, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права). Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви. Також вказав, що забудова земельної ділянки та будівництво позивачем садового будинку відповідає цільовому призначенню земельної ділянки та містобудівній документації, а саме детальному плану території. Встановивши, що генеральний план міста Тернополя та план зонування території міста Тернополя не мають жодного відношення до спірних правовідносин, суд першої інстанції безпідставно відмовив в позові з підстав неправомірності детального плану території та відсутність в матеріалах справи планувальних рішень проєктів садівницьких та дачних товариств. Проте, детальний план території розроблений та затверджений у відповідності до закону, не скасований та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку і є діючою основною містобудівною документацією щодо планування цієї території, котра знаходиться за межами населеного пункту. А відсутність в матеріалах справи планувальних рішень проєктів садівницьких та дачних товариств не була підставою для відмови у видачі позивачу будівельного паспорта.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Статтею 373 Цивільного кодексу України передбачено зокрема, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно зі статтею 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

За змістом цих норм обов`язковими ознаками права власності на землю є володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою відповідно до закону і використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер 6110100000:17:002:0099, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва та відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення. Ця земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль) (а. с. 10 - 11).

19.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до відділу «Центр надання адміністративних послуг» (далі - ЦНАП) із заявою щодо видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки загальною площею 0,06 га за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 61).

Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради листом від 25.07.2019 № 906/14 відмовило йому у видачі будівельного паспорта (а. с. 60).

Позивач 01.10.2020 повторно звернувся у ЦНАП із заявою щодо видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки загальною площею 0,06 га за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 59).

Листом від 15.10.2020 № 1884/14 Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради відмовило йому в наданні будівельного паспорта, оскільки, за результатами аналізу чинної на цей час містобудівної документації, а саме: генерального плану м. Тернополя (зі змінами) та плану зонування території м. Тернополя (зі змінами), земельна ділянка (кадастровий номер 6110100000:17:002:0099) знаходиться в зоні садибної житлової забудови Ж-1, де в переважних видах використання передбачено розташування одноквартирних житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами (з присадибними ділянками), згідно пояснювальної записки до плану зонування території міста. Наданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - цільове призначення даної земельної ділянки: для індивідуального садівництва. 
Зважаючи на викладене, встановивши невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, на підставі пункту 2.4 розділу II Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 05.07.2011 № 103 «Про затвердження Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», Управління містобудування, архітектури та кадастру не може надати неадміністративну послугу (будівельний паспорт забудови земельної ділянки (а. с. 58).

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач оскаржив її до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.
Відповідно до частин, другої статті 16 Закону № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.
Відповідно до частини другої статті 19 Закону № 3038-VI детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів.
Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації, крім випадків, якщо законами встановлений інший порядок.
Детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території) (частина четверта   статті 19 Закону № 3038-VI).
Частиною другою статті 24 Закону № 3038-VI передбачено, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.
Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.
Відповідно до частин першої, третьої статті 25 Закону № 3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.
Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, за межами населених пунктів встановлюється відповідними районними державними адміністраціями, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Севастопольською міською державними адміністраціями.
Статтею 26 Закону № 3038-VI визначено, що суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.
Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.
Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Відповідно до статті 27 Закону № 3038-VI забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).
Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.
Проєктування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.
Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно пункту 1.2 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 103 від 05.07.2011, (далі - Порядок № 103) будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.
Відповідно до пункту 1.4 Порядку № 103 розроблення будівельного паспорта за межами населених пунктів здійснюється відповідно до детальних планів територій та планувальних рішень проектів садівницьких та дачних товариств.
Згідно пункту 2.1 Порядку № 103 видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих, днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за. формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.
Пунктом 2.3 Порядку № 103 визначено, що уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.
З огляду на п. 2.4 Порядку № 103 пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що право власника або користувача на забудову земельної ділянки здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації.

Невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, є підставою для повернення пакету документів щодо видачі будівельного паспорта.

Відповідно до генерального плану міста Тернополя, затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 10 серпня 2010 року № 5/37/11 (зі змінами відповідно до рішень від 27 січня 2014 року № 6/44/12, від 24 березня 2017 року № 7/14/61, від 24 березня 2017 року № 7/14/62, від 20 квітня 2018 року № 7/24/35), територія в районі автомобільної дороги М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська (колишня автодорога Н-02 Львів - Тернопіль) знаходиться за межами міста Тернополя в проектній межі міста та визначена для розташування садибної житлової забудови (зона Ж-1).

Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 21 лютого 2018 року № 100-од (зі змінами відповідно до розпорядження від 16 квітня 2018 року № 299-од) вирішено розробити детальний план території земельних ділянок садівницького поселення, що розташовані за межами міста Тернополя на території Тернопільської міської ради (автодорога Краковець-Львів-Тернопіль-Умань Н-02) загальною площею 84,03 га з майбутньою реконструкцією під поселення садибної забудови.
Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 22 серпня 2018 року № 636-од затверджено детальний план забудови цієї території.

Надалі земельні ділянки на цій території отримали у власність члени обслуговуючого кооперативу «Сади ветеранів АТО» для ведення садівництва, а рішенням Тернопільської міської ради від 06.12.2019 № 7/41/160 «Про прийняття в комунальну власність земельних ділянок розміщених на території Тернопільської міської територіальної громади» земельні ділянки загального користування були прийняті до комунальної власності.

Враховуючи зазначене, суд критично оцінив посилання відповідача не те, що відповідно до генерального плану м. Тернополя та плану зонування території м. Тернополя земельна ділянка (кадастровий номер 6110100000:17:002:0099) знаходиться в зоні садибної житлової забудови Ж-1, оскільки це твердження не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки земельна ділянка позивача знаходиться за межами м. Тернополя і генеральний план міста та план зонування території м. Тернополя не мають жодного відношення до спірних правовідносин.

Суд не погодився з доводами відповідача, що така забудова можлива лише після зміни їх цільового призначення, позаяк відповідно до частини третьої статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.
Тобто, без відповідного звернення Тернопільська міська рада не наділена правом одноосібно змінювати цільове призначення земельної ділянки позивача, як і інших ділянок цього масиву. У межах встановленого цільового призначення належним способом забудови земельної ділянки є будівництво саме садового, а не садибного будинку. А подальша зміна цільового призначення земельної ділянки не спростовує права позивача на отримання будівельного паспорта.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку № 103 розроблення будівельного паспорта за межами населених пунктів здійснюється відповідно до детальних планів територій та планувальних рішень проектів садівницьких та дачних товариств.

Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 22 серпня 2018 року № 636-од затверджено детальний план забудови цієї території.

Відповідно до вимог статті 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції що діяла на час розроблення детального плану території) громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.
Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Згідно із пунктом 3 розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 21 лютого 2018 року № 100-од "Про розроблення детального плану території" (зі змінами) виконавчому комітету Тернопільської міської ради було рекомендовано забезпечити організацію та проведення процедури громадських слухань щодо проекту детального плану території садівницького товариства у відповідності до вимог чинного законодавства України (а. с. 20).
Департамент містобудування, архітектури та планування території Міністерства розвитку громад та території України в своєму листі від 24.04.2020 № 7/14.3/6810-20 зазначив, що затвердження на місцевому рівні містобудівної документації (генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій, детальних планів територій, у тому числі за межами населених пунктів) без проведення громадського обговорення проектів такої документації забороняється (а. с. 63).
Тернопільська міська рада 24.01.2020 звернулася із запитом № 129/05 до Тернопільської обласної державної адміністрації, в якому просила надати інформацію про те, чи було проведено громадське обговорення детального плану та надати підтверджуючі документи (а. с. 62).
Тернопільська обласна державна адміністрація надала відповідь від 24.02.2020 № 04-132/21, в якій відсутня інформація про дотримання вимог статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо проведення громадських слухань (а. с. 62).
Суд встановив, що цей детальний план території не пройшов процедури, передбаченої статтею 21 Закону № 3038-VІ та постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 555 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні».
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що розпорядження голови обласної державної адміністрації від 22.08.2018 № 636-од «Про затвердження детального плану території» видано без врахування вимог частини першої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та всупереч забороні, яка встановлена частиною другою статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що підтверджуються листом від 23.03.2020 № 520/05 виконавчого комітету Тернопільської міської ради (а. с. 64).
Крім того, суд встановив відсутність у цій справі планувальних рішень проєктів садівницьких та дачних товариств, що є порушення вимог пункту 1.4 Порядку № 103, цей факт не спростований у судовому засіданні представником позивача.

Тобто, однією із підстав для видачі будівельного паспорту є відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.
Належна позивачу земельна ділянка кадастровий номер 6110100000:17:002:0099 розташована за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль), але детальний план території затверджений не у відповідності до вимог чинного законодавства, тобто фактично є відсутній, що позбавляє визначити планувальну організацію та розвиток території.

Суд не взяв до уваги посилання представника позивача на те, що відповідач 15 грудня 2017 року вже видавав будівельний паспорт № 497 щодо забудови аналогічної земельної ділянки і його дія була зупинена рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25 листопада 2020 року № 32, оскільки цей факт не має жодного преюдиціального значення для предмету спору у цій справі.

Доводи позивача про порушення відповідачем права власності, права забудови та інших основоположних прав позивача суд відхилив, оскільки на орган державної влади у цій ситуації був покладений позитивний обов`язок щодо належного захисту громадськості та охорони навколишнього природного середовища і, відмовляючи у видачі паспорта забудови, відповідач не порушив права позивача. А відмова у видачі будівельного паспорту з мотивів невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні не припиняє право користування позивача земельною ділянкою.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції частково помилковими, виходячи з таких підстав.

Як видно з рішення суду першої інстанції, відмова в задоволенні позову мотивована підставами, які не були покладені в основу листа відповідача від 15.10.2020 № 1884/14.
Суд поклав в основу свого рішення висновок про неправомірність розпорядження голови обласної державної адміністрації від 22.08.2018 № 636-од «Про затвердження детального плану території», при тому, що таке розпорядження ніким не оспорене і скасоване, а законність прийняття цього розопорядження не є предметом судового розгляду у цій справі.
А відповідач не надав аналізу цьому розпорядженню, в сукупності з іншими дослідженими матеріалами при вирішенні питання про надання будівельного паспорта, як і не вирішив заяву про це позивача у відповідності згідно зі своїми дискреційними повноваженнями та відповідно із Порядком № 103.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Тому, у відповідності до вимог вищенаведених норм, колегія суддів зазначає, що понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 1051 грн 00 коп. (420,40+630,60=1051) та професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн 00 коп. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської міської ради.
Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в адміністративній справі № 500/3368/20 скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області ( АДРЕСА_2 .
Зобов`язати Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу будівельного паспорта для забудови земельної ділянки площею  0,06 га для індивідуального садівництва кадастровий номер 6110100000:17:002:0099, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль).
У решті позовних вимогах відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської міської ради (Код ЄДРПОУ 34334305, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1051 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин 	
Постанова складена у повному обсязі 24 травня 2021 року.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду