Постанова
Іменем України
(додаткова)
 
26 травня 2021року
м. Київ
 
справа № 753/11963/15-ц
провадження № 61-5897св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,  Коротуна В. М., 
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів 
 
У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Позовна заява обґрунтована тим, що 26 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - 
АКІБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», 
та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 125 000,00 дол. США зі сплатою за користування кредитом 11,75 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 
до 25 грудня 2032 року.
 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань 
за кредитним договором станом на 19 червня 2016 року утворилася заборгованість у розмір 134 800,57 дол. США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 2 875 182,21 грн, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 103 360,01 дол. США та заборгованість за процентами у розмірі 31 400,56 дол. США.
 
На підставі вказаного ПАТ «Укрсоцбанк» просило суд стягнути 
із ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 
2007 року у розмірі 134 800,57 дол. США, що за курсом НБУ становить 
2 875 182,21 грн. 
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.
 
Стягнено із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість 
за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 39.29-50/1088к у розмірі 134 800,57 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 875 182,21 грн. Стягнено із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір 
в розмірі 3 654,00 грн.
 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позичальник не виконував свої зобов`язань за кредитним договором, що є підставою для задоволення вимог банку.
 
Cуд апеляційної інстанції cправу розглядав неодноразово.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року змінено шляхом зменшення суми заборгованості за кредитним договором, 
що підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», з 134 800,57 
до 130 466,93 дол. США. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про те, що боржник порушив зобов`язання за кредитним договором та допустив заборгованість, а тому у банку виникло право на стягнення заборгованості. Проте зазначив, що заборгованість слід стягувати згідно з наданим стороною позивача останнім розрахунком станом на 19 червня 2015 року, яка становить 130 466,93 дол. США, з яких заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) становить 95 320,36 дол. США, а сума заборгованості за відсотками 35 146,57 дол. США
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і провадження у справі закрити. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд прийняв рішення на підставі недопустимих доказів, а виконаний банком розрахунок не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки доказом боргу є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку. Крім того, застосовано норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 753/11963/15-ц, відповідно до яких суди не дослідили, які саме платежі дробилися, чому відбувалось таке дроблення, чому платежі зараховувались несвоєчасно 
та не в повному обсязі та чи немає причинно-наслідкових зав`язків між такими діями банку і заборгованістю, що виникла.
 
Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року в частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» 
до ОСОБА_1 про стягнення процентів та пені за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 
№ 14-10цс18) та залишив поза увагою, що наявність вимоги банку про дострокове повернення всієї суми заборгованості, яку боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором після пред`явлення такої вимоги, оскільки строк дії договору змінився 
з 25 грудня 2032 року на 24 листопада 2014 року. Встановивши строк виконання зобов`язань 24 листопада 2014 року, банк водночас продовжував нараховувати проценти та пеню після цієї дати, про що свідчить розрахунок заборгованості, у якому зазначені платежі нараховувались до 19 червня 2015 року, тобто нарахування процентів відбувалось після закінчення строку дії кредитного договору.
 
Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення 
та її обґрунтування
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. 
 
Заява мотивована тим, що Верховним Судом під час розгляду справи 
не вирішено питання щодо позовної вимоги щодо стягнення тіла кредиту. 
 
Тому, на переконання ОСОБА_1 , є підстави для ухвалення додаткового судового рішення у цій справі про скасування постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року в повному обсязі та направлення справи на новий апеляційний розгляд. 
 
Позиція Верховного Суду 
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо стосовно певної позовної вимоги, 
з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, встановивши, що Верховний Суд під час розгляду справи 10 лютого 2020 року дійсно не переглянув постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у частині стягнення тіла кредиту, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що така заява підлягає частковому задоволенню.
 
Фактичні обставини справи 
 
Суд установив, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 39.29-50/1088к на купівлю нерухомого майна, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу грошові кошти 
в сумі 125 000,00 дол. США на строк користування до 25 грудня 2032 року, 
а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки 
у розмірі 11,75 % річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюються відповідно до умов договору.
 
ОСОБА_1 обов`язок з повернення наданих кредитних коштів у розмірі 
та на умовах укладеного між сторонами кредитного договору належним чином не виконала, у зв`язку з чим у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка згідно з наданим стороною позивача останнім розрахунком станом на 19 червня 2015 року становить 130 466,93 дол. США, з яких заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) - 
95 320, 36 дол. США, а сума заборгованості за відсотками - 
35 146,57 дол. США.
 
На виконання постанови суду касаційної інстанції представник банку долучив деталізований розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , відповідно до якого на виконання умов договору відповідач сплатила 
89713,23 дол. США, з яких 54 566,66 дол. США на оплату відсотків 
та 29 679,64 дол. США - на погашення тіла кредиту.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх нормативно-правове обґрунтування
 
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, 
що звичайно ставляться.
 
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню 
у цей строк (термін).
 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, 
а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
 
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
 
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Звертаючись до суду з цим позовом банк подав до суду розрахунок заборгованості станом на 19 червня 2015 року сума заборгованості складає 130 466,93 доларів США, з яких заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) становить 95 320, 36 доларів США, а сума заборгованості 
за відсотками - 35 146,57 доларів США.
 
Установивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала взятих 
на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту.
 
Висновки Верховного Суду 
 
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне заяву 
ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково, ухвалити додаткове рішення у справі, яким постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» тіла кредиту у розмірі 95 320,36 дол. США залишити без змін.
 
Керуючись статтями 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
 
Ухвалити додаткове рішення яким постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» тіла кредиту 
у розмірі 95 320,36 доларів США залишити без змін.
 
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, 
є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                              С. Ю. Бурлаков
 
В. С. Жданова
 
А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                          В. М. Коротун