Ухвала
 
26 квітня 2021 року
місто Київ
 
справа № 642/5949/19
провадження № 61-6358ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про скасування протоколу необлікованого об`єму газу і його вартості, визнання дій неправомірними,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у серпні 2019 року звернулася до суду з позовом, у якому просила суд скасувати протокол Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (далі - ПАТ «Харківміськгаз») від 19 квітня 2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості у розмірі 220 774, 37 грн; визнати дії ПАТ «Харківміськгаз» щодо донарахування об`єму природного газу неправомірними.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено з підстав необґрунтованості, оскільки оскарження дій лише щодо факту складення протоколу та проведення розрахунку заборгованості, як і самого протоколу та розрахунку, які не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації оплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.
Постановою Харківського апеляційного суду від 18 березня 2021 року рішення суду першої інстанції змінено, викладено мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.
Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріалами справи не спростовується наявність заборгованості у позивача за використання необлікованого об`єму природного газу, визначеного за граничними об`ємами споживання на загальну вартість 220 774, 37 грн.
Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено порушення відповідачем вимог Кодексу газорозподільних систем, відсутні підстави для визнання дій ПАТ «Харківміськгаз» щодо донарахування об`єму природного газу неправомірними, що є підставою для відмови у задоволенні позову по суті спору.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 14 квітня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі незначної складності, тобто яке не підлягає касаційному оскарженню.
Щодо оцінки судового рішення, яке оскаржується учасником справи, до категорії тих, що підлягають касаційному оскарженню
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову у цій справі є немайнові вимоги про скасування протоколу ПАТ «Харківміськгаз» від 19 квітня 2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості; визнання дій відповідача щодо донарахування об`єму природного газу неправомірними.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Урахувавши предмет позову, судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Щодо наявності винятків для допуску оскарження судового рішення у малозначній справі
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначила, що розгляд справи має виняткове значення для заявника, оскільки відповідачем донараховано вартість необлікованого об`єму природного газу у розмірі 220 774, 37 грн, що є непомірним тягарем для заявника, яка перебуває у скрутному майновому становищі, яке унеможливлює здійснення сплати такої заборгованості. 
Зазначені доводи Верховний Суд визнає необґрунтованими, оскільки посилання на неможливість сплатити заборгованість, скрутне майнове становище та надмірний тягар не може бути критерієм допуску до касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у малозначній справі.
Доводи касаційної скарги про те, що заявник позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи, а саме, у випадку звернення ПАТ «Харківміськгаз» до суду із позовом ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу Верховний Суд відхиляє, оскільки у наведеному доводі заявник зазначає про ймовірність відкриття провадження у такій справі у майбутньому.
Системний аналіз підпункту «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України свідчить про те, що особа, обґрунтовуючи наявність випадку, за умови якого суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження у малозначній справі має навести конкретну справу, у якій суд першої інстанції відкрив провадження у справі, при розгляді якої заявник буде позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним рішенням.
Також у касаційній скарзі заявник зазначає, що суд першої інстанції під час відкриття провадження у справі відніс справу до категорії малозначних помилково, оскільки на час відкриття провадження у справі ціна позову (220 774, 37 грн) не відповідала положенню пункту 1 частини шостої 
статті 19 ЦПК України.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2019 року у справі № 642/5949/19 відкрито провадження у справі, визначено здійснити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа є незначної складності відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, у редакції на час відкриття провадження у справі, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн).
Верховний Суд дав оцінку та врахував предмет позову, який не містить вимог майнового характеру, як то скасування заборгованості, відповідно, справа із визначеним предметом позову, згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України є незначної складності, тобто малозначною.
З огляду на наведені доводи, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.
При цьому, Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, за результатами чого не встановив наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у тому числі касаційна скарга не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.
Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточним і подальшому оскарженню не підлягає.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) наголосив на обмеженості доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (справа «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, § 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції» (Levages Prestations Services v. France), § 45; рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomez de la Torre v. Spain), § 37; та «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), § 32, № 29182/03, від 02 листопада 2006 року; «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia) § 29, від 07 липня 2015 року, № 18499/08).
Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості 
(«Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», § 36; рішення у справі «Козліца проти Хорватії», § 33; рішення у справі ««Булфрахт Лтд» проти Хорватії», § 34, «Добріч проти Сербії» (Dobric v. Serbia), «Зубац проти Хорватії» 
(Zubac v. CROATIA), № 2611/07 та § 54, від 21 червня 2011 року, № 15276/07; та «Йовановіч проти Сербії» (Jovanovic v. Serbia), § 48, від 02 жовтня 2012 року, № 32299/08).
При цьому, саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Відповідно, в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього (згадане вище рішення у справі «Добріч проти Сербії», § 54).
Також ЄСПЛ постановив ухвалу щодо неприйнятності заяви від 09 жовтня 2018 року, № 26293/18 у справі «Азюковська проти України» 
(Azyukovska v. Ukraine), у якій зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
ЄСПЛ у цьому рішенні зазначив, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій він також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій.
Отже, за прецедентною практикою ЄСПЛ обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством порогу ratione valoris для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі незначної складності, а отже, не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про скасування протоколу необлікованого об`єму газу і його вартості, визнання дій неправомірними, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судом та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                 С. О. Погрібний

                                                                                                Г. І. Усик

                                                                                                В. В. Яремко