УХВАЛА

22 червня 2021 року 
м. Київ

справа №  904/4428/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 
на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 та
постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2021
за позовом фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни
до  ОСОБА_1 
про: стягнення 183  698,80  грн., з яких: 165  299  грн. боргу зі сплати орендних платежів, 13  851,64  грн. пені, 2  657,66  грн. 3% річних, 1  890,50  грн. інфляційних втрат; зобов`язання повернути з оренди нежитлове приміщення за договором від 22.07.2019 №  01/07,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -  ОСОБА_2 ,
та зустрічним позовом  ОСОБА_1 
до фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни
про: визнання припиненим зобов`язання по договору оренди нежитлового приміщення від 22.07.2019 №  01/07 з часу ліквідації суб`єкта господарювання; зобов`язання прийняти з оренди майно, шляхом підписання акту прийняття-передачі,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом -  ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2021 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , скаржник) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2021 (дата виготовлення повного тексту постанови 17.05.2021) зі справи №  904/4428/20 скасувати повністю; рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 скасувати: у частині первісних позовних вимог, які було задоволено; у вимогах за зустрічним позовом, щодо яких було відмовлено. Ухвалити в цих частинах нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог за первісним позовом повністю, а зустрічні вимоги задовольнити повністю.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, серед іншого, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Предметом даної касаційної скарги є рішення місцевого суду та постанова апеляційного господарського суду. Отже, скаржником оскаржується рішення суду, передбачене пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з відповідним посиланням на статтю 287 цього Кодексу. Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Так поряд із обґрунтуванням норм права, застосованих судом апеляційної інстанції неправильно або з порушенням, на його думку, скаржник має одночасно викласти підстави для такого оскарження (разом чи окремо), визначених частиною другою статті 287 ГПК України: 1)  послатися на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах) (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2)  описавши спірні правовідносини, належно обґрунтувати мотиви (з чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України); 3)  пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та конкретизувавши зміст правовідносин, скаржник має послатися на відповідну норму права, яка не містить такого висновку та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); 4)  посилаючись, як на підставу для оскарження судового рішення, на частини першу, третю статті 310 ГПК України, на скаржника покладається обов`язок обґрунтувати мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для його касаційного оскарження, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України. При цьому на підтвердження зазначених у касаційній скарзі підстав для скасування судових рішень і направленням справи на новий розгляд за пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України позивач має довести обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 (за сукупністю) частини другої статті 287 ГПК України (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).

Перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України вбачається, що доводи касаційної скарги зводяться до цитування: окремих положень: Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та ГПК України. Фактично ОСОБА_1 веде до власного викладення обставин справи та до переоцінки доказів, що вже здійснено судом апеляційної інстанції та з огляду на статус Верховного Суду й повноваження не є підставою для відкриття касаційного провадження. Скаржником не наводиться детального опису правовідносин в контексті обґрунтування мотивів та підстав звернення з касаційною скаргою із чітким посиланням на норму права - відповідний пункт частини другої статті 287 ГПК України.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, що діяла на час подання (2020 рік) даної позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, що діяла на час подання (2020 рік) даної позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020  рік" у 2020  році з 1  січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб  2  102  грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що у 2020  році у справі №  904/4428/20 подано первісний позов про: стягнення 183  698,80  грн., з яких 165  299  грн. боргу зі сплати орендних платежів; 13  851,64  грн. пені, 2  657,66  грн. 3%  річних; 1  890,50  грн. інфляційних втрат; зобов`язання повернути з оренди нежитлове приміщення за договором від 22.07.2019 №  01/07; зустрічний позов про: визнання припиненим зобов`язання по договору оренди нежитлового приміщення від 22.07.2019 №  01/07 з часу ліквідації суб`єкта господарювання; зобов`язання прийняти з оренди майно, шляхом підписання акту прийняття-передачі.

Рішенням місцевого суду від 17.12.2020 первісний позов задоволено частково (в частині стягнення: 165  299  грн. боргу зі сплати орендних платежів; 13  784,69  грн. пені, 2  636,29  грн. 3% річних; 1  385,73  грн. інфляційних втрат, а всього 183  105,71  грн.; зобов`язання повернути з оренди нежитлове приміщення за договором від 22.07.2019 №  01/07); в іншій частині вимог за первісним позовом відмовлено; зустрічний позов задоволено частково (в частині вимог про зобов`язання прийняти з оренди майно, шляхом підписання акту прийняття-передачі); в іншій частині вимог зустрічного позову відмовлено.

За результатом апеляційного перегляду постановою апеляційного господарського суду від 11.05.2021 рішення місцевого суду частково скасовано, щодо задоволення вимог за зустрічним позовом (про зобов`язання прийняти з оренди майно, шляхом підписання акту прийняття-передачі); в іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

ОСОБА_1 судові акти оскаржує в задоволеній частині за первісним позовом та у відмовлених вимогах за зустрічним позовом. Отже, предметом касаційного розгляду є одна майнова вимога (за первісним позовом), одна немайнова вимога (за первісним позовом) та дві немайнові вимоги (за зустрічним позовом).

З урахуванням викладеного та беручи до уваги майновий та немайновий характер спору, при поданні касаційної скарги, мав бути сплачений судовий збір за одну майнову вимогу (сума оскарження 183  105,71  грн.), що складає 5  493,17  грн. [2  746,58  грн. (за 1 майнову вимогу х 200%] та за 3 немайнові вимоги 12  612  грн. [2  102  грн. (за 1 немайнову вимогу) х 3 х 200%], а всього 18  105,17  грн.

Скаржником до касаційної скарги додано дублікат квитанції від 07.06.2021 №  0.0.2152285348.1 на підтвердження сплати судового збору у сумі 8  408  грн., тобто в меншому ніж передбачено Законом України "Про судовий збір" розмірі, через що наявна недоплата судового збору у сумі 9  697,17  грн.

Суд касаційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ, що підтверджує доплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме: на суму 9  697,17  грн., за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- Отримувач коштів: ГУК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;
- Найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, з урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України. При цьому, з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.  Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2021 зі справи №  904/4428/20 залишити без руху.

2.  Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м.  Київ, вул.  О.  Копиленка,  6.

3.  Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                          І. Бенедисюк