Ухвала
17 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/66553/19
провадження № 61-7167ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (в частині підстави касаційного оскарження - не врахування                               в оскарженому судовому рішенні висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеному у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 295/899/17) на постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого               2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
ВСТАНОВИВ:
23 березня 2021 року (згідно з штемпелем на поштовому конверті) з пропуском строку касаційного оскарження, через Печерський районний суд міста Києва, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого                 2021 року у вказаній справі.
Укасаційній скарзі  ОСОБА_1 , серед іншого, зазначає підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, посилаючись що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі                                № 295/899/17.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що постанова Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 295/899/17 відсутня у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня, тому не може бути підставою для касаційного оскарження. 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи, що у касаційній скарзі посилання на висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 295/899/17 відсутній у Єдиному державному реєстрі судових рішень, касаційну скаргу згідно з цим висновком в частині цієї підстави касаційного оскарження належить повернути скаржнику. 
Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 (в частині підстави касаційного оскарження - не врахування в оскарженому судовому рішенні висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеному у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 295/899/17) на постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                             М. М. Русинчук