Ухвала
Іменем України 
13 травня 2021 року
м. Київ
справа № 214/3363/19
провадження № 51- 1285 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2021 року,
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Саксаганського районного суду       м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року щодо нього – без зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам ст. 427 КПК України, і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 15 днів із дня отримання копії даної ухвали.
Також засудженому було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 березня 2021 року засуджений ОСОБА_4 надіслав нову касаційну скаргу.
Проте вимог ст. 427 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки в повній мірі не усунуто. 
Так, в ухвалі Верховного Суду від 15 березня 2021 року про залишення без руху касаційної скарги зазначалось про те, що в порушення положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України прохальна частина касаційної скарги ОСОБА_4 викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. У прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2021 року та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У новій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не уточнив вимоги до суду касаційної інстанції.
Крім того в ухвалі Верховного Суду від 15 березня 2021 рокузазначалось про те, що засуджений ОСОБА_4 у вступній частині касаційної скарги вказує, що оскаржує вирок Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2021 року, а у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від          21 січня 2021 року. Дане протиріччя також не усунуто.
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 не виконав вимог, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 15 березня 2021 року про залишення без руху касаційної скарги, та в повній мірі не усунув недоліки касаційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2021 року з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                ОСОБА_3