ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1310/20                        Головуючий суддя І інстанції Бородіна О. В.
Провадження № 22-ц/818/474/21                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року                                                        м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду від 03 серпня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Бородіної О.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа АТ «Страхова компанія «АRХ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
у с т а н о в и в:
05.03.2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа АТ «Страхова компанія «АRХ», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину, та просила стягнути на її користь з відповідача суму матеріальної шкоди, спричинену дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 16 659,93 грн., та суму моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.
Позов мотивовано тим, що вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 07.11.2018 року по справі № 638/3414/17, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому її визнано потерпілою. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого було залишено без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.11.2018 р. стосовно ОСОБА_3 залишено без змін.
Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоєної з вини ОСОБА_1 , їй були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджуються висновком судово-медичної експертизи. У зв`язку з тим, що вона отримала тілесні ушкодження, була госпіталізована у відділення військової частини НОМЕР_1 , де знаходилась на стаціонарному лікуванні з 11 листопада 2016 року по 25 листопада 2016 року та була виписана на амбулаторне лікування, на якому перебувала з 26 листопада 2016 року по 14 грудня 2016 року.
Зазначає, що лікарські засоби, а також милиці та палицю вона купувала за свої власні кошти. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено її особисте майно, та вона вимушена була здавати годинник у ремонт, а пошкоджений одяг у хімчистку, внаслідок чого їй було спричинено матеріальну шкоду в сумі 545 грн. 
Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_1 який завдав шкоди її здоров`ю, зобов`язаний відшкодувати дохід, втрачений внаслідок зменшення працездатності, а також зобов`язаний відшкодувати додаткові виграти, викликані необхідністю посиленого харчування, лікування масажем, придбанням ліків, користуванням послугами таксі до лікарні, а також купівлею взуття на розміри більше, так як я не могла носити взуття звичного розміру, у зв`язку із значним набряком голені.
Зауважує, що цивільно-правова відповідальність водія  ОСОБА_1  була застрахована у АТ «СК «АХА Страхування», якою в добровільному порядку позивачу було відшкодовано 3255,72 грн. - страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю, а також 162,79 грн. - страхова виплата щодо моральної шкоди. В іншій частині страхового відшкодування було відмовлено.
Згідно фіскальних чеків, що не були оплачені страховою компанією, доданих до позовної заяви, розмір матеріальної шкоди, позивач зазначає становить 16 114 грн. 93 коп.
Загальний розмір матеріальної шкоди складає 16659,93 грн., які вона просить стягнути з відповідача.
Крім того, позивач вказує, що їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що їй було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження. Все це супроводжувалось постійними нервовими навантаженнями, стресом, нестерпним болем, запамороченням, нервовими переживаннями, постійною тривогою та дискомфортом. Нормальний уклад її життя був порушений, оскільки через отриману травму її активність обмежена. Крім того вона змушена обмежувати себе при здійсненні фізичних навантажень. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у розмірі у 100 000 гривень.
Рішенням Ленінського районного суду м. харова від 03 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 275 грн та моральну шкоду у розмірі 25000 грн. 
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення змінити в частині стягнення моральної шкоди, та зменшити суму моральної шкоди до 5000 грн.
Скарга мотивована тим, що свою провину у скоєному ДТП він визнав в повному обсязі, добровільно відшкодував позивачу 5000 грн під час розгляду кримінальної справи, що підтверджується вироком. Окрім цього частину моральної шкоди позивачу відшкодувала страхова компанія.
Зауважує, що під час скоєння ДТП у позивача були легкі тілесні ушкодження, вивихи та синці, які не потребувала великих витрат на лікування.
Вказує, що позивачем не надано доказів того, що порушено її ритм життя, оскільки вона є пенсіонером, на час скоєння ДТП їй було 75 років, веде сповільнене життя. Вважає, що сума морального збитку має бути значно меншою ніж визначено в рішенні суду.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає, що твердження відповідача щодо зменшення суми моральної шкоди не безпідставними, оскільки їй були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, які потребували значних витрат на лікування. Зауважує, що її він, стан здоров`я для відповідача є незначною обставиною та не є підставою для зменшення моральної шкоди.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення усіх учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої позивачу в розмірі 25000 буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку завдавача шкоди, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із моральними стражданнями позивача.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.
Рішення суду оскаржується в частині задоволених вимог про стягнення моральної шкоди, тому в іншій частині не переглядається.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.11.2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 
Потерпілою від вчинення кримінального правопорушення є ОСОБА_2 . Вказаним вироком також встановлено, що 08.11.2016 року, внаслідок ДТП,  потерпілій ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження, а саме згідно висновку судово-медичної експертизи № 7091-ая/16 від 09.12.2016р. ОСОБА_2 внаслідок даної дорожньо-транспортної події отримала тілесні ушкодження середнього-ступеню тяжкості у вигляді закритої травми лівої стопи у вигляді переломів основ проксимальних фаланг 3-4-5 пальців лівої стопи без значного зміщення уламків з синюшністю шкірних покривів лівої стопи, «підшкірна гематома, забій м`яких тканин та садна у ділянці лівого колінного суглобу». 
Внаслідок ДТП, потерпіла ОСОБА_2 проходила лікування - у відділенні військової частини НОМЕР_1 , де знаходилась на стаціонарному лікуванні з 11 листопада 2016 року по 25 листопада 2016 року та була виписана на амбулаторне лікування, на якому перебувала з 26 листопада 2016 року по 14 грудня 2016 року.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 в момент вчинення ним ДТП була застрахована. Згідно вказаного полісу, страховиком є ПрАТ “СК “АХА страхування”.

Відповідно до поліса № AІ/9972874 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на території України з 00 год 00 хв. 30.09.2016 року до 29.09.2017 року було застраховано відповідальність водія транспортного засобу автомобіля Renault, номерний знак НОМЕР_2 . Страхова сума відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю визначена в розмірі 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну  визначена сума 100 000 грн.
Із розрахунку суми страхової виплати щодо лікування ПрАТ “СК “АХА страхування” від 06.02.2020 року визнано обґрунтованою, згідно наданих до СК документам, суму 8255,72 грн. Враховуючи те, що ОСОБА_1 частково відшкодував витрати на лікування у сумі 5000 грн., сума страхової виплати склала 3255,72 грн.
При цьому витрати у розмірі 16 114,93 грн., згідно наданих до СК документів, визнано необґрунтованими по причинам: придбані препарати не мають відношення до лікування основного діагнозу; призначення препаратів документально не підтверджено; препарати придбані до ДТП.
За розрахунком страхової виплати щодо моральної шкоди від 06.02.2020 року, із врахуванням положень  ст. 26- 1   Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума страхової виплати склала 162,79 грн.
Статтею 23 ЦК України визначено, що  особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 1 ч.2 ст.1167 ЦК України, визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Отже, враховуючи зміст позовних вимог, в даному випадку саме на відповідача покладається обов`язок  спростувати заявлені позовні вимоги.
Відповідно до п.3 Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).
Той факт, що потерпіла внаслідок ДТП особа - позивач є особою пенсійного віку, не зменшує розмір завданої їй моральної шкоди, оскільки душевні переживання та стрес, зміна звичного стану речей та життєвого укладу внаслідок отриманої в результаті ДТП травми, необхідність лікування з віком лише збільшуються, оскільки загальновідомо, що літні люди є більш вразливими, а їх здоров`я потребує особливої уваги внаслідок природнього зменшення з віком захисних сил організму. Наведені з цього приводу доводи скарги є безпідставними.
Судом при ухваленні оскаржуваного рішення вірно з`ясовано характер спірних правовідносин, вірно вказано, що суд розцінює як суттєві моральні страждання - отримання позивачем внаслідок ДТП тілесних ушкоджень середньої тяжкості, фізичного болю, тимчасову втрату роботи, соціальних зв`язків, що у свою чергу спричинило моральні страждання позивача. При цьому, відповідачем не надано жодного аргументованого доводу, який би давав підстави для зменшення суми стягнутої моральної шкоди.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд відповідно до ст. 375 ЦПК України не вбачає підстав для його скасування, а відтак відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.367,368,374ч.1 п.1, 375, 381, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції -
       ПОСТАНОВИВ:        
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського  районного суду міста Харкова від 03 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 24 травня 2021 року.

Головуючий –                                                 В.Б. Яцина

Судді -                                                                 І.В. Бурлака.

                                                                       О.М. Хорошевський.