ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4811/20                                        Головуючий суддя І інстанції Цвіра Д. М.
Провадження № 33/818/151/21                                        Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       19 травня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами захисника Шестакова В.І. на постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року; за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2020 року - 

в с т а н о в и в:

Цими постановами 
ОСОБА_1 , 1979 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.;
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
       Постановою від 23 червня 2020 року встановлено, що 26 березня 2020 року о 00:10 год. у м. Харкові по прт. Перемоги, 66П, ОСОБА_1 , керуючи транспортиним засобом «Nissan Patrol», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з кер4уванням та скоїв наїзд на перешкоду - стіну житлового будинку, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.
Не погодившись з цим рішенням, апеляційну скаргу подав захисник Шестаков В.І., в якій просив постанову судді скасувати, а матеріали справи направити до УПП в Харківській області для усунення недоліків.
Свої вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 . Працівниками поліції не були встановлені потерпілі у справі. Посилається на наявність скарги на дії працівників поліції щодо складання постанови працівниками поліції.
Крім того, захисник Шестаков В.І. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року, посилаючись на те, що копію повного тексту судової постанови він отримав лише 24.06.2020 року та з цієї дати протягом десяти календарних днів, враховуючи те, що останній день припадав на вихідний день, подав апеляційну скаргу.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
       За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою захисника Шестакова В.І. в інтересах ОСОБА_1 .

       Постановою від 24 червня 2020 року встановлено, що 26 березня 2020 року о 00:10 год. ОСОБА_1 у м. Харкові по пр.-т. Перемоги, 66П, керував автомобілем «Nissan Patrol», державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП та був з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови). У присутності двох свідків водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР на місці зупинки, а також від проходження огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

       Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
       Обґрунтовує свої вимоги тим, що свідки не засвідчили своїм підписом факт відмови від підписання протоколу. Вказує, що з відеозапису вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а просив працівників поліції скористатись послугами захисника, а також перешкоджали зателефонувати його захиснику. Вважає, що з боку працівників поліції була провокація щодо того, щоб він запустив двигун та поїхав з міста, де він перебував. Не згоден з відомостями, які зафіксовані в рапорті працівника поліції.
       Крім того,  ОСОБА_1  просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського  районного суду м. Харкова від 24 червня 2020 року, посилаючись на те, що  копію повного тексту судової постанови він отримав лише 23.09.2020 року, а апеляційну скаргу подав 05.10.2020 року, та з цієї дати протягом десяти календарних днів, враховуючи те, що останній день припадав на вихідний день, подав апеляційну скаргу 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
       За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 

       11 січня 2021 року постановою судді Харківського апеляційного суду, дотримуючись вимог ст. 36 КУпАП, об`єднано в одне провадження справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП для їх сумісного апеляційного розгляду.

       19 травня 2021 року в судове засідання в суд апеляційної інстанції захисник Шестаков В.І. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
       26 квітня 2021 троку до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Шестакова В.І., в якій він просив справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП розглядати без його участі.
       Крім того, в судові засідання в суд апеляційної інстанції, призначені на 07.04.2021 року та на 19.05.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
       Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про час та місце розгляду справи, оскільки відповідно до відомостей договору про надання правової допомоги від 05 травня 2020 року (арк. 13),(арк. 17) вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Шестаковим В.М, укладено цей договір.
Відповідно до п. 3.1.2 цього договору, При виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх обов`язків, згідно з цим Договором терміново повідомити про це Клієнта.
       В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 07 квітня 2021 року захисник Шестаков В.І. був присутнім та зобов`язався повідомити ОСОБА_1 про час та місце наступного судового розгляду, а саме 19.05.2021 року об 14.00 год., про що свідчить його власноручний запис у явочному листі.
       Крім того, на адресу, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 направлялись судові повістки з поштовим повідомленням. Судова повістка не була вручена ОСОБА_1 , оскільки відповідно до поштового повідомлення, адресат відсутній за вказаною адресою.
       Також, суд апеляційної інстанції, дублюючи виклик ОСОБА_1 в судове засідання, намагався направити йому телефонограму на номери телефонів: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Однак ОСОБА_1 знімав слухавку та почувши хто йому телефонує виключав її, що свідчить про небажання приймати участь в судовому засіданні.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
       Враховуючи те, що ОСОБА_1 особисто подав апеляційну скаргу то він достовірно знав про те, що його апеляційна скарга розглядається в суді апеляційної інстанції.
Відомостей про те, що ОСОБА_1 цікавився станом розгляду своєї апеляційної скарги та скарги його захисника, в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи вищенаведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Шестакова В.І. без їх участі.

Дослідивши матеріали справ, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справ і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 2.5, 12.1.
       Апелянтами в їх апеляційних скаргах не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.        
Внаслідок чого, переглядаючи оскаржувані судові постанови за доводами поданих апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для їх задоволення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 375935, 26.03.2020 року об 00.10 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Nissan Patrol» не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме стіну житлового будинку, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 280391, 26.03.2020 року об. 01.10 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Patrol» став учасником ДТП та знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови). У присутності двох свідків водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгер на місці зупинки, а також від проходження медогляду у мед закладі на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
В матеріалах справи наявна скарга на неправомірні дії поліцейського - інспектора взводу 1 рота 1 батальйону 4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо незаконного складання Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Однак в матеріалах справи не містяться будь-яких відомостей щодо проведення перевірки стосовно цього працівника поліції, а також відсутні відомості щодо наслідків проведення такої перевірки.
До того ж в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції допитаний в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що подія скоєння правопорушення ОСОБА_1 відбулась 26.03.2020 року. З того часу минуло більше року, а про наявність скарги ОСОБА_1 він не знає та стосовно нього службових перевірок за цим фактом не проводилось.
Крім того, на фотокопії скарги, яка міститься в матеріалах справи відсутні відомості про направлення її до УПП в Харківській області або отримання цієї скарги УПП в Харківській області 
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції ставить під сумнів факт оскарження дій працівника поліції та розцінює посилання на цю скаргу, як обраний спосіб захисту та уникнення відповідальності.
Поряд з цим, відповідно до відомостей схеми місця ДТП (арк. 2)вбачається, що автомобіль «Nissan Patrol» своєю передньою частиною розташований впритул до житлового будинку АДРЕСА_1 та має пошкодження бамперу зліва.
Інших потерпілих у цьому провадженні не встановлено та аналізуючи те з чим зіткнувся автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що працівники поліції об`єктивно не мали фактичної можливості встановити потерпілих у цьому провадженні, а тому такі апеляційні доводи є необґрунтованими.
Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (арк. 4,5) вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного заходу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатору Драгер відмовився. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» у відповідного фахівця лікаря також відмовився. Також, в їх присутності водій ОСОБА_1 був ознайомлений працівниками поліції з його правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, а також передбаченими ст. 268 КУпАП.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, будучі повідомлений про кримінальну відповідальність за ненадання показань, а також за надання завідомо неправдивих показань, допитаний у якості свідка працівник поліції, який складав протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 повідомив, що 23.06.2020 року стосовно ОСОБА_1 складалось 4 матеріали про адміністративне правопорушення, а саме за ст. 124 КУпАП, за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також за ч.1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила відповідні документи на право керування таким засобом для їх перевірки) та за ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського). В той день у нічний час, перебуваючи на службовому чергуванні, на службовий планшет прийшло повідомлення, що у подвір`ї будинків по пр-т. Перемоги у м. Харкові стоїть чорний автомобіль та на протязі двох годин у нього увімкнутий двигун. По приїзду виявили дійсно припарковано великий позашляховик чорного кольору із увімкнутим двигуном. Підійшовши до водійської двері та підсвітивши ліхтарем у салон автомобіля виявилось, що на місці водія спить чоловік. Деякий час працівники поліції будили його та навіть думали, що водій мертвий. Через деякий час особа, яка сиділа на водійському місці прокинулась. В салоні автомобіля ця особа була сама. Працівник поліції попросив особу, щоб вона вимкнути двигун, на що особа погодилась та вимкнула двигун. У працівників поліції була підозра, що автомобіль викрадений та просили пред`явити посвідчення водія для встановлення особи та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Також працівник поліції запитав у цієї особи, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Особа, що перебувала на водійському сидіння спілкувалась з працівниками поліції через привідкрите скло та повідомляла що не керувала транспортним засобом, а лише перебувала у ньому. Після деякого часу спілкування особа, яка сиділа за кермом автомобіля увімкнула двигун та раптово поїхала з місця. Працівники поліції сіли до свого службового автомобіля та почали наздоганяти позашляховик. Проїхавши приблизно метрів 100, позашляховик зіткнувся із житловим будинком. Підійшовши до автомобілю, працівник поліції вимкнув двигун, допоміг особі вийти з автомобілю та з наявного у цієї особи посвідчення водія було встановлено, що водієм є ОСОБА_1 та автомобіль на праві власності належиь саме йому. Працівник поліції під час спілкування з ОСОБА_1 виявив у нього характерні ознаки алкогольного сп`яніння. Були залучені сторонні особи у якості свідків та у їх присутності було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер або у закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився. Зазначає, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Поряд з цим, відповідно до відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (арк. 7) вбачається, що працівники поліції спілкуються із особою, яка сидить за кермом позашляховика чорного кольору, який перебуває у дворі багатоповерхових будинків та повідомляє працівникам поліції, що автомобілем не керує, а сидить у салоні. Працівники поліції повідомляють особі про те, що їх викликали громадяни, які повідомили, що автомобіль на-протязі двох годин стоїть із увімкненим двигуном. ОСОБА_1 не повідомляв поліцейським свого прізвища, просив скористатись послугами захисника. Працівники поліції зазначали, що він має таке право та пропонували зателефонувати своєму захиснику. ОСОБА_1 нікому не телефонував та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу працівникам поліції не надавав. Останні попросили його вимкнути двигун і він погодився. Однак згодом ОСОБА_1 знов увімкнув двигун та сидів у закритому автомобілі та спілкувався із працівниками поліції через привідкрите вікно. З відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції не заперечували того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а бажали перевірити чи не викрадений цей автомобіль та хто перебуває за його кермом. Працівник поліції, який спілкувався із ОСОБА_1 , відійшов від водійської двері позашляховика до свого напарника і у цей час ОСОБА_1 почав рухатись на своєму автомобілі та уїжджати з місця де він був припаркований. Працівники поліції сіли у свій службовий автомобіль, увімкнули проблисковий маячок та почали наздоганяти ОСОБА_1 . Приблизно через одну хвилину працівники поліції зупинились та вийшли зі свого автомобіля, де автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив зіткнення із житловим багатоповерховим будинком. Двигун автомобіля ОСОБА_1 , після зіткнення з будинком, продовжував працювати, поки працівники поліції не вимкнули його та допомогли вийти ОСОБА_1 із за керма. Перевіривши його водійське посвідчення працівники поліції встановили особу ОСОБА_1 , а також те, що автомобіль, яким він керував належить саме йому, виявили у ОСОБА_1 ознаки характерні для осіб, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, залучили сторонніх осіб у якості свідків та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням газоаналізатору Драгер, а також у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Працівники поліції запропонували присісти до їх автомобіля для проїзду до медичної установи. ОСОБА_1 відразу почав ставити умови, що огляд пройде лише після того, як зателефонує своєму захисникові. Працівники поліції не заперечували щодо цього, та навіть пропонували йому зателефонувати своєму захисникові, прізвище якого він називав - адвокат Шестаков В.І. Проте, ОСОБА_1 неодноразово повторював, що бажає зателефонувати своєму захиснику, однак жодного разу не дзвонив, а намагався щось з`ясувати у працівників поліції. Таку поведінку працівник поліції розцінив як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та почав складати протокол.
Враховуючи відомості цього відеозапису об`єктивно вбачається, що під час пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці пригоди дійсно перебували свідки, які були безпосередніми очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому в об`єктивності їх показань у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів.
Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 256 КУпАП, у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. 
Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопоушщенняч за ч.1 ст. 130 КУпАП, у відповідних графах працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від підпису, що свідчить про дотримання працівником поліції цих вимог закону, а твердження ОСОБА_1 про те, що свідки не засвідчили цю відмову своїми підписами є необгрунтоаним.
Крім того, відповідно до відомостей відеозапису об`єктивно вбачається, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 та здійснив зіткнення з житловим будинком, що спростовує його твердження про те, що він не керував транспортним засобом. 
Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції не здійснювали будь-яких дій, які можна розцінити як провокацію для ОСОБА_1 , оскільки на час коли автомобіль був припаркований у подвір`ї багатоповерхових будинків і після здійснення ДТП, вони спілкувались з останнім відповідно до загальних правил поведінки та спілкування і пояснювали ОСОБА_1 мету та підстави своїх дій, що спростовує такі доводи апелянтів.
       Суд апеляційної інстанції ставиться критично до апеляційних доводів ОСОБА_1 та його захисника щодо незаконності дій працівників поліції, оскільки вони містять лише суб`єктивні оціночні судження ОСОБА_1 , а також припущення захисника, який не був очевидцем складання протоколу.
Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України. Ці пояснення повністю узгоджуються з відомостями письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких зазначено, що в їх присутності ОСОБА_1 був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що свідчить про те, що працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення дотримались вимог ст. 279 КУпАП.
Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд водія на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнин рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Інспектором поліції, як він пояснив в судовому засіданні, у ОСОБА_1 були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови.
       Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.        
З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
       Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
       У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 26.03.2020 року о 00.10 год. ОСОБА_1 керував автомобілем та у нього працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, та у закладі охорони здоров`я, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. 

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтами не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколів, які потягли б безумовне скасування постанов суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 2.5, 12.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_1 та його захисників на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанови суду першої інстанції є законними та обґрунтованими і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягають.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Шестакова В.І. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року.
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2020 року.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Шестакова В.І. залишити без задоволення, а постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року та від 24 червня 2020 року, якими ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

               

Суддя                                                                С.К. Шабельніков