ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року	                        Львів	Справа № 380/3526/20 пров. № А/857/10836/20 	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів Коваля Р.Й., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові заяву Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про   ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України    про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив   визнати протиправними дії Міністерства юстиції України в частині надання висновку щодо того, що ОСОБА_1 вважається таким, що не пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі прав, яке оформлено електронним листом № 17434/5602-26-20/19.2.3 від 14.04.2020 року; вважати ОСОБА_1 таким, що пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі запиту Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 505 від 05.03.2020 року; вважати Практику ОСОБА_2 таким, що пройшов спеціальну перевірку у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі запиту Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 505 від 05.03.2020 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Міністерства юстиції України в частині надання висновку про те, що ОСОБА_1 вважається таким, що не пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі прав № 17434/5602-26-20/19.2.3 від 14.04.2020 року; зобов`язано Міністерство юстиції України скласти висновок про визнання ОСОБА_1 таким, що пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі запиту Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 505 від 05.03.2020 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 року було задоволено апеляційну скаргу Міністерства юстиції України. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі №380/3526/20 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. 
29.03.2021 року Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) звернулося до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про винесення додаткового судового рішення, в якій просило вирішити питання щодо судових витрат, а саме сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261 грн 20 коп.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняти додаткову постанову з цього питання, зважаючи на наступне. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, не вирішено питання про судові витрати. 
Частиною 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються, зокрема, із судового збору. 
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зі змісту наведених норм випливає, що повернення суб`єкту владних повноважень сплаченого ним судового збору є винятковим способом розподілу судових витрат, натомість за загальним правилом судовий збір за подання апеляційної скарги суб`єкту владних повноважень поверненню не підлягає.
Колегія суддів наголошує також на тому факті, що позивач не був звільнений від сплати судового збору у випадку спірних правовідносин, а також у справі не було залучено свідків та не проводились експертизи.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що заява Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про розподіл судових витрат не підлягає задоволенню.
При цьому, колегія суддів також зазначає, що дане питання вирішує саме суд апеляційної інстанції, як суд, який ухвалив рішення за результатами нового розгляду справи по суті, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 132, 139, 252 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у справі № 380/3526/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України    про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі № 380/3526/20 покласти на відповідача.
  Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	В. В. Святецький