ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/807/21 Справа № 183/5537/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Березюк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 травня 2021 року                                                                м. Дніпро
21 травня 2021 суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. розглянув апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В: 
       
       Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 20 400 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 гривні 40 копійок.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року і направити матеріал на новий судовий розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
       В судовому засіданні адвокати Антонов К.Д. та Ішханян А.Р. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.
       Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з таких підстав.
       Так, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
       У відповідності до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення. 
       Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
       У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
       1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
       2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
       3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
       4) змінити постанову.
       Вказаною нормою КУпАП скасування постанови суду першої інстанції без закриття провадження у справі та без прийняття нової постанови, не передбачено.
       В прохальній частині апеляційної скарги, апелянт просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року та направити справу на новий судовий розгляд до іншого суду, але чинними нормами КУпАП не передбачено направлення справи на новий судовий розгляд до іншого суду.
       Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
       Крім того, апеляційний суд зауважує, що згідно з положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03 квітня 2008 року визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.
       Також, Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
       Також слід зазначити, що чинний КУпАП не містить заборони подавати доповнення або зміни до апеляційної скарги до початку слухання справи апеляційним судом, тому апелянт мав можливість подати уточнену апеляційну скаргу до початку судового розгляду або уточнити свої апеляційні вимоги у судовому засіданні.
       Оскільки суд обмежений межами апеляційної скарги, не уявляється можливим прийняти рішення за вимогами, які викладені в скарзі ОСОБА_1 .
       Із матеріалів адміністративної справи та доводів апеляційної скарги вбачається, що вона підлягає поверненню особі, яка її подала, бо прохання апелянта не передбачено ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення і виходить за межі компетенції апеляційного суду.
       Повернення апеляційної скарги не позбавляє права звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з апеляційними вимогами, передбаченими ч. 8 ст. 294 КУпАП.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
       
       Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року - повернути особі, яка її подала. 
       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                                 Г.П. Слоквенко