ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 р. 	Справа № 520/17246/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 р. (ухвалене суддею Бабаєвим А.І.)
 по справі № 520/17246/2020 
за позовом                Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до                Головного управління Державної податкової служби у Харківській області ,                Відокремлений підрозділ Державної податкової служби України Головне управління ДПС у Харківській області                        
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (в подальшому – ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування до позивачки фінансових санкцій Головного управління ДПС у Харківській області № 0000608710 від 19.10.2020  р.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 р. до участі  у справі в якості другого  відповідача залучено відокремлений підрозділ Державної податкової служби України Головне управління ДПС у Харківській області
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 р. позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 р.  та прийняти рішення, яким  у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про державне  регулювання виробництва  і обігу  спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної    інстанції    розглядає справу    в порядку письмового провадження за наявними    у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що  на підставі наказу № 3386 від 22.09.2020 р. Головного управління ДПС у Харківській області контролюючим органом у період з 23.09.2020 р. проведена фактична перевірка господарського об`єкту, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами перевірки складено акт  від 28.09.2020 р., яким, зокрема, встановлено, що позивачкою здійснювалась роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії та зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
На підставі висновків вищевказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято рішення про застосування фінансових санкції від 19.10.2020 № 00006080710, яким до  позивачки застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17000 грн. за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберіганн,я не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
Не погоджуючись із  вищевказаним рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  штрафні санкції за зберігання алкогольних напоїв та/або тютюнових виробів у місцях зберигання, не внесених до Єдиного реєстру можуть бути застосовані до суб`єктів, що здійснюють оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, тобто,  позивачка не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 15 Закону України «Про державне  регулювання виробництва  і обігу  спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», оскільки у неї в період 04.04.2020 р. по 24.05.2020 р.  ліцензія на здійснення торгівлі алкогольними напоями. 
Суд апеляційної інстанції  не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що  місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
Згідно із   ст. 15 Закону України «Про державне  регулювання виробництва  і обігу  спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
Відповідно до  ст. 17 Закону України «Про державне  регулювання виробництва  і обігу  спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.
 За певних обставин місце зберігання та місце реалізації можуть знаходитись за однією адресою і тоді суб`єкт господарювання,  відповідно до  ч. 38 Закону України «Про державне  регулювання виробництва  і обігу  спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» звільняється від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання алкогольних напоїв.
Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251.
Пунктом 1.1 цього Порядку встановлено, що Єдиний державний реєстр місць зберігання - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.
Відповідно до п. 2.1 Порядку, до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання  алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Метою правового регулювання відносин із зберігання алкогольних напоїв є забезпечення контролю за їх виробництвом і обігом. Нарівні з місцями виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольних напоїв законодавець запровадив реєстрацію їх місця зберігання в Єдиному державному реєстрі для забезпечення повного контролю за процесом виробництва і реалізації підакцизної продукції. При цьому здійснення такої реєстрації не пов`язується з наявністю в суб`єкта господарювання відповідної ліцензії на провадження діяльності з реалізації алкогольних напоїв, як помилково зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, а ліцензія не є підставою для внесення таких відомостей до Реєстру. 
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений в  постановах Верховного Суду від 21.01.2020  р. (справа № 817/3274/15), від 16.04.2020 р. (справа № 811/1167/16 від 11.06.2020  р. (справа 820/6852/16).
Відповідно до висновку щодо застосування норм матеріального права, викладеного в постанові  Великої Палати Верховного Суду  від № 755/10947/17 від 30.01.2019 р., суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Судовим розглядом встановлено, що, згідно  із актом перевірки  від 28.09.2020 р.,  у період з 04.04.2020 р.  по 24.05.2020  р. позивачка здійснювала роздрібну торгівлю  алкогольними  напоями  без наявності відповідної ліцензії. 
Таким чином, оскільки у вказаний період позивачка не мала права здійснювати торгівлю  алкогольними напоями, та відповідно і зберігати  алкогольні напої у місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання, то контролюючим органом правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції за порушенням вимог ч. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване  рішення контролюючого органу прийнято із дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не  підлягає скасуванню, а  позов ФОП ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Згідно  із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4  ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у  відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного  застосування норм  матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним  скасувати  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 р.  та прийняти постанову, якою  відмовити в задоволенні  позову  ФОП ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 по справі № 520/17246/2020 - скасувати. 
Прийняти по станову, якою відмовити в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова