Номер провадження: 22-ц/813/5081/21 
Номер справи місцевого суду: 2-245/08
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді -                 Гірняк Л.А.,
Суддів -                                Сегеди С.М., Цюри Т.В.,
За участю секретаря -                Ющак А.Ю.,

Представника позивача -                  ОСОБА_1 .
Представника апелянта -                 ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання права власності, -
В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:
Короткий зміст позовної заяви:
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на допоміжне приміщення (підвал). 
В обґрунтування заявлених вимог вказував, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Під цією квартирою розташовано допоміжне приміщення (підвал) площею 119,2 кв.м. Згідно заяв всіх власників квартир - співвласників будинку АДРЕСА_2 , ними було здійснено поступку своїх прав сумісної власності на спірне допоміжне нежиле приміщення підвалу на його позивача.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.
Відповідачі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в судове засідання не з`явились; про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшли письмові заяви відповідачів з проханням розглянути справу за їх відсутністю у зв`язку з неможливістю особисто з`явитися у судове засідання.

Короткий зміст рішення першої інстанції:
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2008 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задоволено у повному обсязі.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на допоміжне приміщення (підвал), загальною площею 119,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст апеляційної скарги:
Не погоджуючись з вказаним рішенням Одеська міська рада подала до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення рішенням Приморського районного суду м. Одеси прав територіальної громади м. Одеси, просить суд задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2008 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.
У судове засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
В силу ч.2 ст. 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:
Апелянт з рішенням суду першої інстанції не погоджується, вважає, що воно порушує права територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з огляду на те, що вказане приміщення є комунальною власністю.
Зокрема, посилається на Постанову КМУ від 25.11.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», на виконання якої рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991р № 266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області», до переліку державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, був включений житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів. 
Із змісту листа Управління з надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення від 06.04.2010 року №156 встановлено, що на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів №1584 від02.12.1993 року захисна споруда № 56008, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , переведена у простіше укриття (підвал), з чого слідує набуття Одеською міською радою права власності як на зазначене приміщення, так і на весь нежитловий фонд.
Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно відносить спірне нежитлове приміщення підвалу до допоміжних приміщень, посилаючись на Державні Будівельні Норми Б ДБН В.2.2-15-2005 та практику Верховного Суду України від 20.05.2009 року.
23.01.2019 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 , в якому зазначено про необґрунтованість та безпідставність вимог апеляційної скарги.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1087 від 17.02.2000 p., укладеного на Одеській універсальній біржі товарів та послуг та зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в книзі № 167пр - стор. 185, реєстр. № 2139 від 18.02.2000 p., ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Під цією квартирою знаходиться допоміжне приміщення (підвал), площею 119,2 кв.м.
Згідно заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - власників квартир - співвласників будинку АДРЕСА_2 , посвідчених КП "ЖКС "Порто-Франківський", ними було здійснено поступку своїх прав сумісної власності на допоміжне приміщення (підвал), загальною площею 119,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на користь позивача.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з`явились, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Практика Європейського суду щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 §1, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.
Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру(див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» ( 980_172 ) (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).
У апеляційній скарзі Одеська міська рада не надає суду доказів щодо підстав позбавлення ОСОБА_3 права власності на спірне майно. 
Підстав, які б продемонстрували існування особливих обставин непереборної сили, які б виправдовували подачу апеляційної скарги, Апелянт не надав.
Подача апеляційної скарги після 13 річного строку після прийняття судового рішення є порушенням принципу правової визначеності яка передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, а тому судове колегія відмовляє в задоволені апеляційної скарги на Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2008 року.
В такому разі, апелянт не позбавлений можливості реалізувати захист свого порушеного, оспореного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу шляхом подання нового позову.
Відповідно до ч. 1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367,368,374,375,379,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити - без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2008 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.05.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду                 Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда 

Т.В. Цюра