Ухвала
 
08 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 539/660/20
провадження № 61-5094ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на постанову Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачені кошти допомоги у розмірі 13 087,90 грн.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2020 року позовні вимоги Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради надміру виплачені кошти допомоги у розмірі 13 087,90 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення.
У задоволенні позову Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів відмовлено.
Стягнуто з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 3 153,00 грн.
У березні 2021 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну  скаргу  на постанову  Полтавського  апеляційного  суду  від  25 лютого 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
У вказаній справі ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).
Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційні скарги та додані до них матеріали не містять. 
Аналіз судових рішень у справі та наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що провадження у малозначній справі підлягає відкриттю.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене  відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Враховуючи викладене, заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на постанову Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особам, які подали касаційні скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                        Є. В. Петров
            О. С. Ткачук
           А. А. Калараш