ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4572/21 Справа № 211/3104/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 214/3256/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П., 
секретар судового засідання: Голуб О.О.
сторони:
позивач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості про дату складення повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, - 

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 16 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 було укладено кредитній договір № 014/148487/3663/74, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 32390, доларів США строком до 15.05.2020 року, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13% річних, відповідно до графіку погашення кредиту.
В забезпечення виконання всіх зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 014/11-23/043/08 від 16.05.2008 року, згідно умов якого поручитель, на добровільних засадах, взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 в повному обсязі цих зобов`язань.
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти, однак ОСОБА_1 не виконує належним чином свої кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 27.04.2018 року, сума заборгованості по відсотках за кредитним договором за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року складає 11551,30 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ, станом на 27.04.2018 року, становить 302991,14 грн., яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів, а також стягнути сплачений судовий збір.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору № 014/148487/3663/74 від 16.05.2008 року по відсоткам за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року у сумі 11551 доларів 30 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ, станом на дату розрахунку, складає 302 991 грн. 14 коп.
Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 4544,87 грн., а саме по 2272 грн. 44 коп., з кожного. 
В апеляційній скарзі відповідачі ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 5472,51 доларів США, що еквівалентно 143544,19 грн. та стягнення в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 491,15 доларів США, що еквівалентно 12882,89 грн., посилаючись на те, що відповідно до графіка погашення кредиту (додаток 1 до додаткової угоди до кредитного договору № 014/148487/3663/74 від 16.05.2008 року) строку позовної давності відповідає сума по сплаті щомісячних відсотків 5963,66 доларів США за період з 16.07.2015 року по 27.04.2018 року, яка еквівалентна 156 427,08 грн.
Крім того апелянти вважають, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, позивач мав право стягнути солідарно з відповідачів по справі лише відсотки за період з 07.01.2018 року до 27.04.2018 року в сумі 491,15 доларів США, що еквівалентно 12882,89 грн., оскільки позовна заява подана до суду 06.07.2018 року.
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідачів – залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Олексюк М.М. в режимі відеоконференції, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 16 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 було укладено кредитній договір № 014/148487/3663/74, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 32390 доларів США строком до 15.05.2020 року, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13% річних відповідно до графіку погашення кредиту (том 1 а.с.12-18, а.с.19-27).
Відповідно до умов п. 9.1. Кредитного договору, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахувати проценти за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання Позичальником умов договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених Кредитним договором.
В забезпечення виконання всіх зобов`язань за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 014/11-23/043/08 від 16.05.2008 року, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 в повному обсязі цих зобов`язань (том 1 а.с.46-48).
Згідно з п. 2.3. Договору поруки, сторонами було встановлено, що зобов`язання Поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених Договором поруки та Кредитним договором - не потребують.
Відповідно до умов п. 3.1. Договору поруки, Поручитель зобов`язався, що у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основаного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти, про що свідчить виписка по рахунку (том 1 а.с. 43).
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, умови кредитного договору позичальником ОСОБА_1 належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений у зв`язку з чим, станом на 27.04.2018 року, сума заборгованості за кредитним договором, зокрема заборгованості за відсотками, становить 34712,68 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ, в межах заявлених позовних вимог, станом на 27.04.2018 року, складає 910515,23 грн.
Відповідно до рішення кредитора – позивача по справі, в рамках даної позовної заяви стягуються нараховані відсотки за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року у сумі 11551,30 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ, станом на 27.04.2018 року, складає 302991,14 грн. (том 1 а.с.8-10).
07 травня 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були направлені вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань, які залишилися без задоволення (том 1 а.с.49, а.с.52).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів по справі на користь позивача заборгованості по відсоткам за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року у сумі 11551 доларів 30 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ, в межах заявлених позовних вимог, станом на 27.04.2018 року, складає 302 991 грн. 14 коп., по кредитному договору № 014/148487/3663/74 від 16.05.2008 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність заборгованості по відсоткам за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року у сумі 11551 доларів 30 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ, станом на 27.04.2018 року, складає 302 991 грн. 14 коп., по кредитному договору № 014/148487/3663/74 від 16.05.2008 року, однак не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що вся вказана сума заборгованості підлягає солідарному стягненню з відповідачів, з огляду на наступне.
Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.
Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, що встановлено ст. 629 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як зазначено у статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як вбачається із матеріалів справи, позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти за кредитним договором від 16.05.2007 року в іноземній валюті в розмірі 32390 доларів США, однак відповідач ОСОБА_1 своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконував, в результаті чого, нараховані відсотки за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року у сумі 11551,30 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ, в межах заявлених позивачем вимог, станом на 27.04.2018 року, складають 302991,14 грн. та підлягають стягненню на користь позивача. 
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ч.1,2 статті 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя
З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення Банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України, чинній на момент пред`явлення позову та ухвалення рішення судом першої інстанції, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, провадження № 14-145цс18.
Крім того, такі висновки застосування норм матеріального права, а саме ч.4 ст. 559 ЦК України, є сталими, та викладені в Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року в справі № 6-69цс11, Постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року в справі № 6-152цс13, Постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року в справі № 6-1009цс17, Постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року, справа № 755/6501/15-ц, провадження 61-26468св18, Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року справа № 520/44/15-ц, провадження № 61-16130св18, Постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року, справа №761/10516/14, провадження № 61-38744св18.
У справі, що переглядається, поряд з установленням строку дії договору кредиту сторони визначили й строки виконання боржником окремих зобов`язань, внесення щомісячних платежів, у вигляді платежів до дати, встановленої у графіку, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.
Отже, строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Враховуючи наведене, строк пред`явлення вимоги до поручителя обраховується окремо за кожним щомісячним платежем, а відтак стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 , як з поручителя, солідарно з ОСОБА_1 , має відбуватись у межах шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу відповідної частини основного зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, 07 травня 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були направлені вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань, які залишилися без задоволення (том 1 а.с.49, а.с.52), тобто позивачем по справі змінено строк виконання кредитного договору, а із позовом про стягнення заборгованості Банк звернувся до суду в липні 2018 року, тобто порука є такою, що припинилась в частині щомісячних платежів, строк внесення яких настав за шість місяців до направлення вимоги відповідачам про дострокове виконання грошових зобов`язань, тобто до 07 грудня 2017 року. 
На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором, яку необхідно стягнути солідарно з боржника і поручителя обліковується за період з 07.12.2017 року по 07.05.2018 року, тобто в межах 6-місячного терміну, що передував даті направлення вимоги відповідачам про дострокове виконання грошових зобов`язань, та з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню сума дострокового стягнення кредиту в розмірі 1116 доларів США 44 центи, що, в межах заявлених позовних вимог позивача, станом на 27.04.2018 року, в частині визначення вартості 1 долару США – 26,230047 грн., еквівалентно 29 284,11 грн.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідачів в солідарному порядку нарахованих відсотків за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року у сумі 11551,30 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ, в межах заявлених позивачем вимог, станом на 27.04.2018 року, складає 302991,14 грн., оскільки в даному випадку в солідарному порядку з відповідачів підлягають стягненню нараховані відсотки за період з 17.12.2017 року по 27.04.2018 року у сумі 1116,44 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ, в межах заявлених позивачем вимог, станом на 27.04.2018 року, складає 29 284,11 грн., у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідачів, в цій частині, заслуговують на увагу. 
При цьому сума нарахованих відсотків за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року у розмірі 10 434,86 доларів США (11551,30 доларів США – 1116,44 доларів США =10 434,86 доларів США), що, в межах заявлених позовних вимог позивача, станом на 27.04.2018 року, в частині визначення вартості 1 долару США – 26,230047 грн., еквівалентно 273 706,03 грн., підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 .
Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до графіка погашення кредиту (додаток 1 до додаткової угоди до кредитного договору № 014/148487/3663/74 від 16.05.2008 року) строку позовної давності відповідає сума по сплаті щомісячних відсотків 5963,66 доларів США за період з 16.07.2015 року по 27.04.2018 року, яка еквівалентна 156 427,08 грн., оскільки вказаний графік не є невід`ємною частиною кредитного договору, а є орієнтованим примірником в частині нарахування відсотків. Суми фактичних нарахувань відсотків за вказаним графіком можуть змінюватись в залежності від кількості днів фактичного користування грошовими коштами, суми залишку заборгованості, дати фактичного погашення поточної заборгованості за кредитом, коригувань відсоткової ставки та облікової політики кредитора. 
Ураховуючи викладене вище, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по відсоткам по кредитному договору № 014/148487/3663/74 від 16.05.2008 року за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року у сумі 10 434 доларів 86 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ, станом на 27.04.2018 року, складає 273 706 грн. 03 коп. та солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по відсоткам по кредитному договору № 014/148487/3663/74 від 16.05.2008 року за період з 07.12.2017 року по 27.04.2018 року у сумі 1116 доларів 44 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ, станом на 27.04.2018 року, складає 29 284 грн. 11 коп.
Крім того, відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 4104 грн. 82 коп. та з відповідача  ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 439 грн. 18 коп. (том 1 а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – залишити частково. 
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по відсоткам по кредитному договору № 014/148487/3663/74 від 16.05.2008 року за період з 16.06.2015 року по 27.04.2018 року у сумі 10 434 доларів 86 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ, станом на 27.04.2018 року, складає 273 706 (двісті сімдесят три тисячі сімсот шість) гривен 03 коп.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по відсоткам по кредитному договору № 014/148487/3663/74 від 16.05.2008 року за період з 07.12.2017 року по 27.04.2018 року у сумі 1116 доларів 44 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ, станом на 27.04.2018 року, складає 29 284 (двадцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривен 11 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір за подання позову у розмірі 4104 (чотири тисячі сто чотири) грн. 82 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір за подання позову у розмірі 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 18 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 30 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: