СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р.                                                                      Справа № 508з-21  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Тарасова І.В. 
за участі секретаря судового засідання Ярітенко О.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” (вх. №1282Х) на ухвалу господарського суду Харківської області від 08.04.2021 (ухвалу постановлено суддею Пономаренко Т.О. 08.04.2021 у приміщенні господарського суду Харківської області, ухвалу складено та підписано 08.04.2021) у справі №508з-21
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекламне агентство “Давід Плюс”, Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї
до Комунального підприємства “Міський інформаційний центр”, м. Харків
про забезпечення позову

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.04.2021 у справі №508з-21 заяву (вх.№508 від 07.04.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекламне агентство “Давід Плюс” про забезпечення позову до подання позову задоволено; застосовано заходи забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству “Харківській інформаційний центр” вчиняти будь-які дії, безпосередньо та/або через третіх осіб, по демонтажу спеціальних конструкцій, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Рекламне агентство “Давід Плюс”, згідно переліку: 1) за адресою м. Харків, вул. Алчевських, 40 - щит стаціонарний 1,2 x 1,8 м; 2) за адресою м. Харків, вул. Культури - вул. Літературна - щит стаціонарний 1,2 x 1,8 м; 3) за адресою м. Харків, проспект Ново-Баварський, 90 - щит стаціонарний 6,0 х 3,0 м; 4) за адресою м. Харків, вул. Римарська, 19 - щит на фасаді 6,0 х 6,0 м; 5) за адресою м. Харків, проспект Людвіга Свободи, 41 - щит на фасаді 10,0 x 21,0 м; 6) за адресою м. Харків, проспект Перемоги, 58-А - щит на фасаді 10,0 x 15 м.
КП “Міський інформаційний центр” звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 08.04.2021 у справі №508з-21 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ “Рекламне агентство “Давід Плюс” про забезпечення позову від 07.04.2021 відмовити повністю; стягнути з ТОВ “Рекламне агентство “Давід Плюс” на користь КП “Міський інформаційний центр” 2270,00 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги. 
В обгрунтування апеляційної скарги КП “Міський інформаційний центр” посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ТОВ “Рекламне агентство “Давід Плюс” не довело та документально не підтвердило обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, або могли ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Суд першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову, не повністю дослідив обставини справи та не врахував інтереси КП “Міський інформаційний центр”, не забезпечивши при цьому збалансованості інтересів сторін, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та відмови у забезпеченні позову. 
До апеляційної скарги заявником додані копії таких документів: листа Департаменту контролю Харківської міської ради від 22.03.2021; листів КП “Міський інформаційний центр” від 25.03.2021, 08.04.2021, 07.04.2021, листа ТОВ “Рекламне агентство “Давід Плюс” від 02.04.2021; Статуту КП “Міський інформаційний центр”; розпорядження Харківського міського голови від 15.01.2020; рішень Харківської міської ради від 25.09.2002 та 23.06.2010. 
Проте, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не містить клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи та обгрунтування обставин неможливості подання таких доказів суду першої інстанції. Окрім того, суд апеляціної інстанції має переглядати справу на підставі тих доказів, які були предметом дослідження місцевого господарського суду. А тому враховуючи положення ст. 269 ГПК України вказані докази не приймаються судом до розгляду. Водночас, заявник не позбавлений надати такі докази суду першої інстанції на підтвердження наявності обставин для скасування або зміни заходів забезпечення позову. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП “Міський інформаційний центр” на ухвалу господарського суду Харківської області від 08.04.2021 у справі №508з-21; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 13.05.2021.
12.05.2021 від ТОВ “Рекламне агентство “Давід Плюс” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу – без змін (вх.№5394).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 оголошено в судовому засіданні перерву до 18.05.2021. У судовому засіданні 18.05.2021 оголошено перерву до 27.05.2021.
26.05.2021 від КП “Міський інформаційний центр” надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якому підприємство зазначає про необгрунтованість та безпідставність доводів, викладених у відзиві (вх.№6032).
У судовому засіданні представник КП “Міський інформаційний центр” підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і просив її задовольнити.
Представник ТОВ “Рекламне агентство “Давід Плюс” проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
07.04.2021 ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою (вх.№508 від 07.04.2021) про забезпечення позову до подання позову в порядку п. 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову до подання заявником позову шляхом заборони КП «Харківській інформаційний центр» вчиняти будь-які дії, безпосередньо та/або через третіх осіб, по демонтажу спеціальних конструкцій, які належать ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс", згідно переліку: 1) за адресою м. Харків, вул. Алчевських, 40 - щит стаціонарний 1,2 x 1,8 м; 2) за адресою м. Харків, вул. Культури - вул. Літературна - щит стаціонарний 1,2 x 1,8 м; 3) за адресою м. Харків, проспект Ново-Баварський, 90 - щит стаціонарний 6,0 х 3,0 м; 4) за адресою м. Харків, вул. Римарська, 19 - щит на фасаді 6,0 х 6,0 м; 5) за адресою м. Харків, проспект Людвіга Свободи, 41 - щит на фасаді 10,0 x 21,0 м; 6) за адресою м. Харків, проспект Перемоги, 58-А - щит на фасаді 10,0 x 15 м.
В обгрунтування заяви ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс" зазначає, що воно є власником спеціальних конструкцій для розміщення реклами, зокрема, за вищевказаними адресами, а також має чинні дозволи на розміщення вказаних об`єктів зовнішньої реклами. Оскільки місця розміщення належних заявнику об`єктів зовнішньої реклами (земельні ділянки) знаходяться у комунальній власності, заявник користується ними на підставі договорів, укладених з КП “Міський інформаційний центр”: №4194 від 29.05.2020, №4828 від 03.02.2021, №4791 від 05.01.2021.
Проте, 30.03.2021 заявник отримав лист від КП “Міський інформаційний центр” №1149/0/2-21 від 25.03.2021, в якому викладено попередження про необхідність демонтажу вказаних спеціальних конструкцій з посиланням на заплановані з 01.04.2021 роботи з ремонту/зміни інженерних мереж та фасадів будинків.
При цьому, як стверджує ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс", йому не були надані жодні документи на підтвердження реальності запланованих робіт з ремонту інженерних мереж, підстав їх проведення, конкретних місць, змісту та строків здійснення ремонту.
ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс" зазначає, що оскільки відсутні законні підстави для демонтажу вказаних конструкцій та припинення внаслідок цього господарської діяльності, КП “Міський інформаційний центр”, використовуючи положення договорів про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування конструкцій від 29.05.2020, може вчинити свавільні дії по самостійному демонтажу спеціальних конструкцій заявника. В такому випадку, на думку ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс", виконання можливого судового рішення на користь заявника щодо зобов`язання припинити незаконне втручання в його господарську діяльність стане неможливим.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали заяви, зазначив, що невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову може в значній мірі ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь заявника, адже дії КП "Міський інформаційний центр" свідчать про наявність перешкод для заявника в реалізації прав останнього, як користувача відповідних місць за договорами про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій №4194 від 29.05.2020, №4828 від 03.02.2021 та №4791 від 05.01.2021, що може мати наслідком неможливість ведення господарської діяльності останнього та/або завдання заявнику значних збитків. Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що наразі вжиття вказаних у заяві ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс" (вх.№508 від 07.04.2021) заходів забезпечення позову відповідає вимогам щодо розумності, обґрунтованості і адекватності, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно положень ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Як вбачається зі змісту норм ГПК України, якими врегульовано порядок вжиття заходів забезпечення позову, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Так, відповідно до частин 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
При цьому, відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 зазначеного Кодексу).
Належність доказів по суті це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.
Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).
Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.
Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Водночас у статті 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених у статті 86 Господарського процесуального кодексу України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Як вбачається з матеріалів справи, в обгрунтування доводів необхідності вжиття заходів забезпечення позову до його подання до заяви ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс" надано копії: виписки є ЄДРЮОФОПГО щодо ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс"; договорів №4194 від 29.05.2020, №4828 від 03.02.2021, №4791 від 02.01.2021 з визначенням переліку місць, які надаються користувачу для розташування спеціальних конструкцій; дозволів №4510 від 29.08.2018, №4376 від 11.07.2018, №4378 від 11.07.2018; довідок про встановлення пріоритету №200 від 03.02.2021, №204 від 03.02.2021, №2791 від 05.01.2021; фото-звітів за адресою: м. Харків, вул. Римарська,19, щит стаціонарний 6мх6м та за адресою: м.Харків, проспект Ново-Баварський, 90, щит стаціонарний 6мх3м.; листа КП «Міський інформаційний центр» від 25.03.2021. 
Відповідно до положень ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Отже, Господарським процесуальним кодексом України не встановлено порядку засвідчення копій документів, як письмових доказів, а норма частини четвертої статті 91 ГПК України є відсильною та зумовлює необхідність урахування учасниками процесу стандартів оформлення документів, визначених національним стандартом як нормативним документом відповідно до статей 1, 23 Закону України "Про стандартизацію".
Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, яким передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.  
При цьому, зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.
Проте, надані ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс" фотокопії документів в порушення вищенаведених норм незасвідчені належним чином, а тому вони не можуть вважатися доказом у справі. При цьому, заявником не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналу вказаного письмового доказу.
У судовому засіданні апеляційного суду представник заявника підтвердив надання суду першої інстанції до заяви про забезпечення лише не засвідчених належним чином копій документів, а також зазначив про відсутність у нього оригіналів документів.
Необхідно також звернути увагу, що надана ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс" незасвідчена фотокопія листа КП «Міський інформаційний центр» від 25.03.2021, не відповідає навіть змісту наданої останнім до апеляційної скарги належним чином засвідченої копії цього ж листа, що додатково позбавляє будь-якої доказової сили наданих ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс" копій у зв`язку з неможливістю встановити їх достовірність.
Колегія суддів зазначає, що тягар доказування (доведення обставин справи) покладається законом на сторону, яка висуває певні вимоги або заявляє заперечення. І в даному випадку цей обов`язок заявником не виконаний, оскільки ТОВ "Рекламне агентство “Давід Плюс” не надано суду жодних належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову, що унеможливлює перевірку судом обставин, викладених у заяві, а саме лише посилання на те, що існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову та потребує доведенню.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс" визначило майбутнім відповідачем Комунальне підприємство “Міський інформаційний центр”, заяву про забезпечення позову обгрунтовує не виконанням договірних правовідносин Комунальним підприємством “Міський інформаційний центр”, проте вжити заходи забезпечення позову до подання позову, просить шляхом заборони вчиняти дії Комунальному підприємству “Харківський інформаційний центр”, тобто іншій юридичній особі. 
За положеннями ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не може вважати заяву про забезпечення позову до подання позову обґрунтованою, а обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, доведеними. Тому, відповідно положень ст. 277 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та відмови у задоволенні заяви ТОВ "Рекламне агентство "Давід Плюс".
Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” задовольнити. 
Ухвалу господарського суду Харківської області від 08.04.2021 у справі №508з-21 скасувати. 
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекламне агентство “Давід Плюс” про забезпечення позову до подання позову (вх.№508 від 07.04.2021) відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекламне агентство “Давід Плюс” (62403, Харківська область, Харківський район, селище міського типу Бабаї, вул. Виноградна, 33, код ЄДРПОУ 41549408) на користь Комунального підприємства “Міський інформаційний центр” (61166, м. Харків, пр. Науки, 38, офіс 618, код ЄДРПОУ 32135675) 2270,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено   31.05.2021.

Головуючий суддя                                                                    О.О. Крестьянінов

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова