ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 333/7575/20                                 Головуючий в 1 інст. Стоматов Е.Г.
Провадження № 33/807/288/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
22 червня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, участі ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Рогозіна О.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Рогозіна О.В. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 20 грудня 2020 року о 22 год. 25 хв. ОСОБА_1 в м. Запоріжжя по вул. Космічній, буд. 96, керував транспортним засобом – автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Від керування транспортного засобу відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Рогозін О.В. вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування скарги вказує, що ОСОБА_1 обставини правопорушення оспорював, та зазначив, що транспортним засобом не керував.
Зазначає, що в діях ОСОБА_1 не міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вина не підтверджується зібраними у справі доказами, які надані суду, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №421119 від 20 грудня 2020 року, який складено поліцейським Шепель І.О. В даному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Також, долучені до матеріалів справи відеозаписи події від 20 грудня 2020 року не давали суду жодної з підстав дійти висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, оскільки останній під час перевірки працівниками поліції перебував біля автомобіля. 
Вказує, що відеозапис, наданий як доказ, підтверджує, що в присутності свідків ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, але не підтверджує факт керування автомобілем та зупинку працівниками поліції транспортного засобу Фольксваген Пасат, номерні знаки НОМЕР_1 .
Зауважує, що відеозапис починається з розмови ОСОБА_1 з працівниками поліції при свідках, які були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Крім того вказує, що присутні свідки та які не занесені до протоколу зазначають поліцейським, що ОСОБА_1 не був за кермом та питають чому вони його чіпають, але вказане не береться до уваги ні поліцейським, ні судом першої інстанції. 
Зазначає, що на відео вбачаються, що вказаний транспортний засіб не здійснював дорожній рух та взагалі ким не будь не керувався. 
Захисник зауважує, що з фактичних обставин та матеріалів справи можливо встановити невідповідність протоколу дійсним обставинам справи, як і зроблений висновок, а описані дії «керував транспортним засобом Фольксваген Пассат, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння… Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, про повторність попереджений, від керування відсторонений», не містять посилання на обов`язкові ознаки правопорушення і не дають підстав для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і проведення огляду на стан сп`яніння, а матеріали відеофіксації та покази поліцейських свідчать про відсутність факту зупинки транспортного засобу. 
Апелянт вказує, що відповідно до відеозапису №20201221083050000009, який розпочався з 20 грудня 2020 року о 22 год. 24 хв. видно, що ОСОБА_1 перебуває біля автомобіля, крім того у нього в руках є два стаканчика з чаєм. В подальшому було встановлено особу – водія за допомогою якого ОСОБА_1 скористався аби доїхати до місця, де на нього складають протокол нібито за керування транспортним засобом у не тверезому вигляді. Вказаною особою є водій таксі «ОПТІМА», який надав послугу «тверезий водій» та довіз ОСОБА_1 до кіоску з квітами, кіосочного ряду, який знаходиться на вулиці Космічній, пересікання вулиць Радіо. Найближча адреса є АДРЕСА_2 . Фактично місце протоколу зазначено за адресою: АДРЕСА_3 , що не відповідає дійсності. 
Зауважує, що стороною захисту самостійно було доставлено водія в якості свідка ОСОБА_2 до судового засідання 17 березня 2021 року, який надав аналогічні пояснення, що вищезазначені, але суддя замість того, щоб дослідити всебічно і об`єктивно всі обставини справи, задавав свідку провокаційні питання, якими вводив самого свідка в оману. Наприклад «Як ви могли керувати транспортним засобом, який був пошкоджений, з відсутнім переднім бампером?», проте яке має відношення пошкоджений транспортний засіб щодо вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказує, що як вбачається із відеозапису, автомобіль має невеликі пошкодження, розміром не більше ніж 10-15 см по ширині, усі деталі кузову знаходяться на місці. 
Просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Вислухавши в судовому засідання особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Рогозіна О.В., перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також підтверджується письмовим поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.10-11). 
Окрім того, у матеріалах справи є відеозапис, який був зроблений працівниками поліції (а.с.14), з якого вбачається, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та який в установленому порядку відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.
Протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Посилання захисника на той факт, що ОСОБА_1 не керував автомобілем апеляційним судом не приймається, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.
Відеозаписом на якому вбачається, що ОСОБА_1 перебував біля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , його поведінка під час події була направлена на створення перешкод для виконання співробітниками поліції своїх професійних обов`язків та уникнення відповідальності за скоєне правопорушення. Під час вказаної події ОСОБА_1 не зазначав, що за кермом сидів інший водій та з відео не вбачається, що інша людина перебувала поряд з ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Таким чином, враховуючи викладене та те, що біля нього був лише ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає, що можна дійти логічного висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом 20 грудня 2020 року. 
Будь-яких доказів на спростування цього факту матеріали справи не містять, не надано таких доказів й апеляційному суду.
Окрім того, апеляційний суд намагався допитати свідка сторони захисту ОСОБА_2 , але судове засідання, яке повинно було відбутися 13 квітня 2021 року не відбулося через неявку ОСОБА_1 .
В наступних судових засіданнях сторона захисту не клопотала про повторний виклик свідка в судове засідання суду апеляційної інстанції, а тому суд вважає, доводи про те, що за кермом сидів інший водій такими, що мають ознаки сформованої правової позиції захисту для уникнення справедливого покарання за вчинене протиправне діяння. 
Разом з тим, вказані доводи сторони захисту додатково спростовуються доданими до протоколу ДПР 18 № 421119 копіями протоколів ДПР 18 № 123144 від 21 грудня 2020 р. (а.с. 4) та ДПР 18 № 031790 від 21 грудня 2020 року (а.с 5), а також постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2021 року (справа 336/8099/20), постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року (справа №336/8081/20), якими ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 20 грудня 2020 року адміністративних правопорушень за ст. 124 КУпАП та за ст. 122-4 КУпАП. 
Зі змісту вказаних судових рішень, які ОСОБА_1 та його захисником не були оскарженні, встановлено, що 20 грудня 2020 року ОСОБА_1 приблизно о 22 годині вечора керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинивши адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. 
Отже, виходячи з вищевикладеного, посилання апелянта в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо некерування транспортним засобом не знайшли свого обґрунтованого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. 
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рогозіна О.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/7575/20