Постанова 
Іменем України
 
08 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-218/11
провадження № 61-14488св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
стягувач - Акціонерне товариство «Альфа Банк»,
заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УніКредит Банк», Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 ,
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року у складі головуючого судді: Захарчук С. С. та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Олійника В. І, Желепи О. В., Кулікової С. В., у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УніКредит Банк», ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст заяви
У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - 
ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.
Заява обґрунтована тим, що 16 грудня 2011 року Подільським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства«УніКредит Банк» (далі - ПАТ «УніКредит Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № MRTG - 00000003783 від 06 червня 2007 року у розмірі 1 869 380,85 грн. ПАТ «Укрсоцбанк» 15 серпня 2014 року отримало копію вказаного рішення, яке набрало законної сили 27 грудня 2011 року та виконавчий лист.
Заявник зазначав, що 02 грудня 2013 року розпочато процес реорганізації 
ПАТ «УніКредит Банк» шляхом його приєднання до ПАТ «Укрсоцбанк», про що було укладено відповідний договір про приєднання та підписано передавальний акт.
Внаслідок реорганізації ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків ПАТ «УніКредит Банк», під час документообміну між банками, було втрачено документи з наглядової кредитної справи разом 
з оригіналом виконавчого листа.
Посилаючись на те, що втрата виконавчого листа призвела до пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник просив замінити сторону виконавчого провадження з ПАТ «УніКредит Банк» на ПАТ «Укрсоцбанк», поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року заяву 
ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «УніКредит Банк» його правонаступником 
ПАТ «Укрсоцбанк». В іншій частині вимог відмовлено.
Задовольняючи частково заяву та замінюючи сторону у виконавчому провадженні, районний суд виходив з того, що згідно договору про приєднання, укладеного між ПАТ «УніКредит Банк» та ПАТ «Укрсоцбанк» 02 грудня 2013 року, правонаступником ПАТ «УніКредит Банк» є ПАТ «Укрсоцбанк», до якого відповідно до умов договору перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , також відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Укрсоцбанк» 
є правонаступником ПАТ «УніКредит Банк», дані щодо того, що заочне рішення виконане відсутні.
Відмовляючи в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа суд вважав, що така заява подана передчасно- до вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» задоволено, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Замінено сторону стягувача 
у виконавчому листі № 2-218/11 від 15 серпня 2014 року щодо стягнення 
з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УніКредит Банк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 869 380, 85 грн та судові витрати, а саме: 
з ПАТ «УніКредит Банк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк». 
Видано АТ «Альфа-Банк» дублікат виконавчого листа у справі № 2-218/1, виданого Подільським районним судом м. Києва 15 серпня 2014 року за рішеннням Подільського районного суду м. Києва від від 16 грудня 2011 року про стягнення 
з ОСОБА_1 заборговності за кредитним договором.
Визнано поважними причини пропуску строку пред`явленння виконавчого листа до виконання та поновлено АТ «Альфа-Банк» пропущений строк пред`явленння до виконання виконавчого листа у справі № 2-218/1, виданого Подільським районним судом м. Києва 15 серпня 2014 року за рішеннням Подільського районного суду м. Києва від від 16 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 заборговності за кредитним договором.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що заяву у цій справі подано до суду ПАТ «Укрсоцбанк» 
у березні 2018 року, а 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів 
АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», тобто відповідно до передавального акту від 15 жовтня 2019 року правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з 15 жовтня 2019 року. 
15 серпня 2014 року вже правонаступником ПАТ «УніКредит Банк» вперше отримано виконавчий лист з пропущеним строком на його пред`явлення до виконання не з власної вини. Отриманий виконавчий лист було долучено як доказ до попередньої заяви банку про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, який в подальшому було знищено разом зі всією справою.
Апеляційним судом підстави пропуску строку визнані поважними.
Аргументи учасників справи
30 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 рокута постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення й закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд вийшов за межі вимог заяви, змінивши стягувача у виконавчому листі з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк»; порушив принцип правової визначеності поновивши строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та змінивши сторону у виконавчому листі, виданому майже 10 років тому; судами не надано оцінки тому факту, що втрата виконавчого листа у справі доказами не підтверджена.
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року в частині вимог щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 2-218/11 за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року в частині видачі дубліката виконавчого листа та заміни сторони виконавчого провадження.
Переглядаючи у касаційному порядку судове рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені 
в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначено, що наведені 
у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Апеляційний суд встановив, що 06 червня 2007 року між  ОСОБА_1 та 
ПАТ «УніКредит Банк» укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-00000003783 на суму 183 200 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору зазначена квартира була передана банку з метою забезпечення зобов`язань по вказаному договору.
Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2011 року позов ПАТ «УніКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УніКредит Банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 869 380, 85 грн. Рішення набрало законної сили 27 грудня 2011 року.
Виконавчі листи не видані ПАТ «УніКредит Банк», не дивлячись на завчасно подані заяви про їх видачу, оскільки справа тривалий час перебувала на розгляді в судах першої та апеляційної інстанцій, де вирішувалося питання про перегляд заочного рішення та питання про відкриття апеляційного провадження. 
Згідно з передавальним актом на 29 листопада 2013 року, затвердженим рішенням єдиного акціонера ПАТ «УніКредит Банк» - позачергових Загальних Зборів Акціонерів ПАТ «Укрсоцбанк» від 02 грудня 2013 року, правонаступництво 
ПАТ «Укрсоцбанк» щодо майна, майнових прав та обов`язків, активів та капіталу 
ПАТ «УніКредит Банк» виникає з дати підписання цього передавального акту та його затвердження.
02 грудня 2013 року між ПАТ «УніКредит Банк» та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про приєднання.
Згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником 
ПАТ «УніКредит Банк».
15 серпня 2014 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у зазначеній справі.
10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію 
АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».
Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 
2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені 
у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з 15 жовтня 2019 року.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листідо відкриття виконавчого провадження.
Згідно пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
У постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі 
№ 6-122цс13зазначено, що «за змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги».
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження 
№ 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво 
у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 частини 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію 
з урахуванням таких особливостей: до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена 
в апеляційному та касаційному порядку.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 
2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання(аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про вдачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати 
у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
Встановивши наявність правових підстав для заміни стягувача ПАТ «УніКредит Банк» у виконавчому листі № 2-218/11 на правонаступника АТ «Альфа-Банк», що оригінал вказаного виконавчого листа втрачено не з вини стягувача, судове рішення, на підставі якого його видано, не виконано, пропущений стягувачем строк для пред`явлення виконавчого документа поновлено, апеляційний суд зробив правильний висновок про наявність правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа та заміни стягувача. 
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами норм права в частині вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вони не 
є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги, що втрата виконавчого листа не підтверджена доказами, оскільки встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, 
№ 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року). 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстави для висновку, що оскаржене рішення апеляційного суду ухвалене без додержання норм процесуального права і зводяться до переоцінки доказів 
у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку 
з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржене рішення апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                            Є. В. Краснощоков
 
І. О. Дундар
 
М. Ю. Тітов