ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/10067/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 р. (суддя Ільков В.В., повне судове рішення складено 06.11.2020 р.) в справі № 160/10067/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» до Дніпровської митниці  Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, 
ВСТАНОВИВ:
          Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням уточнень) до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № UA110000/2020/000291/1 від 23.07.2020 р. та картки відмови  в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110110/2020/00049.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасоване рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару від 23.07.2020 року №UА110000/2020/000291/2; визнана протиправною та скасована картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення  від 23.07.2020 року № UА110110/2020/00049.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права,  невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції, що під час митного контролю товарів за митною декларацією, поданою позивачем, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі – АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення перевірки правильності визначення митної вартості. В поданих декларантом для митного оформлення товарів документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості та всіх відомостей щодо ціни, що була сплачена або підлягала сплаті.
Так, у рахунку-фактурі від 22.05.2020 р. № GL2020228РЕТ зазначено номер заказу № 2020228РЕТ, який до митного оформлення не надано.
Декларантом не надано до митного оформлення все документи, зазначені у пункті 5.2.1 контракту від 25.02.2020 р. № 1/20GLT, а саме  сертифікат якості, а 08.06.2020 р. додатково надіслано сертифікат походження без перекладу. 
          Не надано копії експортної декларації до митного оформлення на підтвердження здійснення митних формальностей у країні відправлення.
          Не надано до митного оформлення  банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують оплату, хоча за умовами договору оплата товару здійснюється на умовах 100% передплати.
          Декларантом не надано до митного оформлення  доказів на підтвердження суми експедиторської винагороди як транспортної складової митної вартості.
          Надані декларантом додаткові документи не усунули виявлені розбіжності.
          Також апелянтом зазначено про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають  у тому, що відповідача позбавлено права на надання заперечень на відповідь на відзив, адже судом та позивачем не направлено відповідь на відзив відповідачу.
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.07.2020 р. ТОВ фірма «Триплекс» до митного контролю та оформлення за ЕMД №UA110000/2020/010248 до Дніпровської митниці Держмитслужби заявлено партію товару, імпортовану за угодою з виробником (код 4104 в гр.44) від 25.02.2020 року №1/20 GLT з Xuzhou Goodluck Home DecorCo., LTD, за специфікацією від 28.02.2020 року №1 та рахунком-фактурою від 22.05.2020 року №GL2020228PET - «вироби для тварин, виготовлені з комбінованих матеріалів, - драпки для котів» в асортименті, ввезеного на митну територію України згідно із зовнішньоекономічним контрактом від 25.02.2020 року №1/20 GLT, укладеним з Xuzhou Goodluck Home DecorCo., LTD.
Згідно з графою 43 ЕMД № UA110000/2020/010248 від 20.07.2020  року декларантом зазначено метод визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод).
Умови поставки (графа 20 ЕMД № UA110000/2020/010248 від 20.07.2020) - FOB Qingdao.
При поданні декларації митної вартості декларантом надано платіжне доручення від 19.05.2020 року №157; прайс-лист від 22.05.2020 року; копія митної декларації країни відправлення від 26.05.2020 року №422720200000331047.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, відповідачем   встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3  ст. 53 Митного кодексу  України).
Відповідачем встановлено, шо у рахунку-фактурі від 22.05.2020 року №GL020228РЕТ зазначено номер звернення №2020228РЕТ, який до митного оформлення не надавався.
Відповідно до п. 5.2.1 контракту від 25.02.2020 року №1/20 GLT визначено перелік документів, які продавець надає одночасно з продукцією: рахунок-фактура, сертифікат походження, сертифікат якості, пакувальний лист, копія експортної декларації, проте сертифікат якості до митного оформлення не надавався. Декларантом додатково надіслано сертифікат походження від 08.06.2020 року без перекладу.
Відповідно до відомостей, наданих до митного оформлення,  поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB  Qingdao, China,  згідно з Інкотермс. Враховуючи заявлений характер зовнішньоекономічної угоди (контракт з виробником), умови поставки FОВ, продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Враховуючи перелік документів, визначений п. 5.2.1 контракту від 25.02.2020  року №1/20 GLТ, копія експортної декларації не надавалася до митного оформлення.
Відповідач вказує, що у гр.44 ЕМД №UА110110/2020/010248 наявний документ від 26.05.2020 року  №422720200000331047 (код 9610 - копія митної декларації країни відправлення) з позначкою «d», який неможливо відкрити.
Окрім того, під час здійснення перевірки митного оформлення товару встановлено, що відповідно до розділу 4 контракту оплата товару здійснюється на умовах 100% передплати. Поставка оцінюваного товару здійснена відповідно до специфікації №1 від 28.02.2020 року  та рахунку-фактури від 22.05.2020 року №GL2020228РЕТ, загальною вартістю 30369 дол.США.
Декларантом  надано заяву про купівлю іноземної валюти №185 від 18.05.2020 року у розмірі 21258,30 дол.США, підставою для купівлі валюти зазначено - оплата за контрактом від 25.02.2020  року №1/20 GLТ, специфікацією №1 від 28.02.2020 року.
Сума валюти згідно з заявою про купівлю №185 від 18.05.2020 року не кореспондується з фактурною вартістю оцінюваного товару відповідно до специфікації №1 від 28.02.2020 року  (30369 дол.США) та не підтверджує 100% передплату за товар, визначену розділом 4 контракту №1/20 GLТ.
Банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують оплату, до митного оформлення не надано.
З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом надано: договір ТЕО №17072017 року від 17.07.2017 року з експедитором ТОВ «ТГЛ Україна»; рахунок про надання ТЕО від 17.07.2020 року №СФ-16859.   
Відповідно до вимог п. 2.4.2 цього договору ТЕО №17072017 від 17.07.2017  року клієнт зобов`язаний надати експедитору заявку на транспортно-експедиційні послуги, яку  до митного оформлення не надано.  У рахунку від 17.07.2020 року №СФ-16859 зазначена вартість виключно морського перевезення за маршрутом Ціндао (Китай) - Одеса (Україна), а пунктами  2.1.9 та 2.4.15 договору передбачена оплата послуг Експедитора. У наданому до митного оформлення рахунку від 17.07.2020  року №СФ-16859 сума експедиторської винагороди не зазначена.
У рахунку від 17.07.2020 року №СФ-16859 вказано, що він дійсний до сплати до 21.07.2020 року, проте банківські платіжні документи декларантом не надавались.
Під час здійснення перевірки встановлено, що пункт 3.5 договору ТЕО передбачено сплату клієнтом пені у розмірі 2% від невиплаченої суми за кожен день прострочення оплати.
Враховуючи виявлені невідповідності, на думку відповідача,  неможливо здійснити згідно із  ст. 54 Митного кодексу України  перевірку числового значення складових митної вартості, передбачені ч. 10  ст. 58 Митного кодексу України.
З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5  ст. 54 Митного кодексу  України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п. 2 та п. 3  ст. 53 Митного кодексу України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:  якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;  за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;  транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;  якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;  виписку з бухгалтерської документації;  каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;  копію митної декларації країни відправлення;  висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Посадовими особами відповідача проведена консультація.
22.07.2020 року декларантом додатково надано такі  документи: копію декларації країни відправлення №422720200000331047 від 26.05.2020 року; пакувальний лист б/н від 22.05.2020 року; переклад рахунка-фактури №GL2020228РЕТ від 22.05.2020 року; переклад сертифікату про походження №G207651264650001 від 08.06.2020 року; платіжне доручення №157 від 19.05.2020 року; прайс-лист від 22.05.2020 року; додаток №1 від 28.02.2020 року; заявку на перевезення №174 від 25.05.2020 року; проформу-інвойс РО#2020228РЕТ від 28.02.2020 року.
За результатами розгляду додаткових документів контролюючим органом повідомлено декларанту  про не усунення розбіжностей.
Відповідач дійшов до висновку, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п. 2.  ст. 58, п. 6 ст. 54 Митного кодексу  України.
Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110000/2020/000291/2 від 23.07.2020 року.
Митна вартість визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості  (2-ґ - резервний метод) згідно з положеннями  ст. 64 Митного кодексу  України  та ґрунтується на вартості товарів, митна вартість яких вже визнана митними органами: митну вартість товару №1 скориговано до рівня митної вартості товару «Готові текстильні вироби з тканого матеріалу для тварин, різних форм та призначень, в асортименті: Дряпка для котів», співставного з оцінюваним з урахуванням опису, країна виробництва -  Китай,  митне оформлення якого здійснено за ціною договору, у наближений час за ЕМД від 24.06.2020 року №UА807170/2020/031305 на рівні 3,6495 дол.США/кг.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару позивачу  відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови від 23.07.2020 №UА110110/2020/00049.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності доводів відповідача про те, що надані позивачем в ході митного оформлення товару документи на підтвердження числових значень митної вартості містили розбіжності, а рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності  Митного кодексу України  не передбачено. 
Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 25.02.2020 р. ТОВ фірма «Триплекс» укладено з компанією Xuzhou Goodluck Home DecorCo., LTD, Китай  контракт №1/20 GLT на поставку товарів в асортименті, кількістю та за цінами, вказаними у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною вказаного контракту.
20.07.2020 р. ТОВ фірма «Триплекс» подано до Дніпровської митниці Держмитслужби ЕMД №UA110000/2020/010248 з метою митного оформлення  партії товару, імпортованої за угодою з виробником (код 4104 в гр.44), за специфікацією від 28.02.2020 р. №1 та рахунком-фактурою від 22.05.2020 р. №GL2020228PET, - вироби для тварин, виготовлені з комбінованих матеріалів, - драпки для котів в асортименті.
Згідно з графою 43 ЕMД № UA110000/2020/010248 від 20.07.2020  р. декларантом зазначено метод визначення митної вартості за ціною угоди (за першим методом), в розмірі 30369 дол.США.
Умови поставки товару – FOB  Qingdao згідно з Інкотермс 2010.
До митного оформлення декларантом подано платіжне доручення від 19.05.2020 р. №157; прайс-лист від 22.05.2020 р.; копія митної декларації країни відправлення від 26.05.2020 р. №422720200000331047.
Крім того, декларантом до митного оформлення подано договір на транспортно-експедиційне обслуговування №17072017 року від 17.07.2017 р., укладений позивачем  з експедитором ТОВ «ТГЛ Україна»; рахунок про надання ТЕО від 17.07.2020 р. №СФ-16859.
Заявлена декларантом митна вартість включає в себе вартість товару  та вартість доставки від місця завантаження в порт призначення. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів декларанту  направлено повідомлення, в якому зазначено про  виявлення розбіжностей у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числові значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Цим же повідомленням додатково витребувані  документи: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару; за наявності  інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;  транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;  якщо здійснювалося страхування,  страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;  виписку з бухгалтерської документації;  каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;  копію митної декларації країни відправлення;  висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларантом 22.07.2020 р. додатково надано документи: копію декларації країни відправлення №422720200000331047 від 26.05.2020 р.; пакувальний лист б/н від 22.05.2020 р.; переклад рахунка-фактури №GL2020228РЕТ від 22.05.2020 р.; переклад сертифікату про походження №G207651264650001 від 08.06.2020 р.; платіжне доручення №157 від 19.05.2020 р.; прайс-лист від 22.05.2020 р.; додаток №1 від 28.02.2020 р.; заявку на перевезення №174 від 25.05.2020 р.; проформу-інвойс РО#2020228РЕТ від 28.02.2020 р.
Декларантом 23.07.2020 р. митниці направлено лист вих.№233 від 23.07.2020 р. та платіжне доручення №152 від 30.03.2020 р., а також повідомлено,  що додаткові документи у ході митного оформлення товару, задекларованого за ЕМД №UА110110/2020/010248, у 10-денний термін надати немає можливості.
Дніпровською митницею Держмитслужби 23.07.2020 р. прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110000/2020/000291/2, яким скориговано митну вартість  за другорядним (резервним)  методом до рівні 3,6495 дол.США/кг, при цьому застосовано визнану митну вартість за ЕМД від 24.06.2020 р. №UА807170/2020/031305.
Митницею 23.07.2020 р.  видана декларанту картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110110/2020/00049.
Вирішуючи  спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Як встановлено ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати митному органу  достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
          Декларація митної вартості подається у разі:
1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;
2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;
3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.
Згідно з ч. ч. 8-9 цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному  органу  документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган  має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган  визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган  під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом  заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу  про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу  про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним  органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган  з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
Згідно з ч. 6 цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів  інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару. 
Судом встановлено, що декларантом  для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені ч. 2    ст. 53 Митного кодексу України.
При перевірці правильності визначення митної вартості товару митним органом  встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.
В межах апеляційного перегляду справи такими обставинами відповідач зазначає: 
1)          у рахунку-фактурі від 22.05.2020 р. № GL2020228РЕТ зазначено номер заказу № 2020228РЕТ, який до митного оформлення не надано;
2)          декларантом не надано до митного оформлення все документи, зазначені у пункті 5.2.1 контракту від 25.02.2020 р. № 1/20GLT, а саме  сертифікат якості, а 08.06.2020 р. додатково надіслано сертифікат походження без перекладу;
3)          декларантом не надано копії експортної декларації до митного оформлення на підтвердження здійснення митних формальностей у країні відправлення;
4)          декларантом не надано до митного оформлення  банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують оплату, хоча за умовами договору оплата товару здійснюється на умовах 100% передплати;
5)          декларантом не надано до митного оформлення  доказів на підтвердження суми експедиторської винагороди як транспортної складової митної вартості.
Стосовно не надання до митного оформлення заказу № 2020228РЕТ, вказаного у  рахунку-фактурі від 22.05.2020 р. № GL2020228РЕТ,  всіх документів, зазначених у пункті 5.2.1 контракту від 25.02.2020 р. № 1/20GLT, а саме  сертифікату якості, а 08.06.2020 р. додатково надіслано сертифікат походження без перекладу,  копії експортної декларації на підтвердження здійснення митних формальностей у країні відправлення, а також   банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують оплату, хоча за умовами договору оплата товару здійснюється на умовах 100% передплати, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 28.02.2020 р. між сторонами контракту погоджено специфікацію як додаток №1 до договору №1/20 GLT,  якою визначено  загальну вартість товару, що мав поставлятися, - 30369,00 дол. США.
Позивачем 30.03.2020 р. здійснено 30% передплата за товар в розмірі 9110,70 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням №152 від 30.03.2020 р.
Після отримання від постачальника повідомлення про готовність товару 19.05.2020 р. позивачем здійснена оплата залишку 70% вартості в розмірі 21 258,30 дол. США, що  підтверджено платіжним дорученням №157 від 19.05.2020 р. 
Продавцем 22.05.2020 р. виставлено інвойс №GL2020228РЕТ, в якому вказано дату відправлення товару - 28.05.2020 р.
Тобто, позивачем здійснено 100% передплату за товар, надано митниці відповідні платіжні банківські документи, що спростовує приведені вище доводи апелянта.
Відсутність  заказу № 2020228РЕТ, вказаного у  рахунку-фактурі від 22.05.2020 р. № GL2020228РЕТ, а також сертифікату якості та перекладу сертифікату походження, не може слугувати підставою для виникнення обґрунтованого сумніву у заявленій декларантом митної вартості. 
Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у  частинах п`ятій  і  шостій статті 52  цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Документи на підтвердження відповідності товару міжнародним стандартам   не є документами, що підтверджують митну вартість товару у розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
За приписами частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 
Таким чином, не надання декларантом документів на підтвердження відповідності товару міжнародним стандартам не може слугувати підставою для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів у заявленій декларантом митній вартості за основним методом та, відповідно, для коригування митної вартості.  
Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 16.11.2019 р. в справі № 813/1012/17.
Суд вказує, що документи щодо якості товарів та заказу не підтверджують та не спростовують ціну товару, відповідно  не впливають на числові значення  митної вартості товару.
Крім того, суд зазначає, що  до митного оформлення позивачем надані документи, що мають числові значення, які дозволяють здійснити перевірку розрахунку митної вартості, здійсненого декларантом, такі документи не мають розбіжностей, явних ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, подані документи дозволять ідентифікувати задекларований товар.
Стосовно не надання декларантом  до митного оформлення  доказів на підтвердження суми експедиторської винагороди як транспортної складової митної вартості суд вважає за необхідне звернути на наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
За приписами частини 11 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. 
Як зазначено вище, постачання товару здійснювалось на умовах FOB Qingdao згідно з Інкотермс 2010.
Відповідно до Інкотермс 2010 (Правила ICC для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі)  термін FOB (Free on Board)  «Вільно на борту» означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов`язання по поставці, з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець має нести усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару. За умовами FOB на покупця покладаються обов`язки з очищення товару від мит ??для його експорту. Даний термін може застосовуватися лише при перевезенні товару морським або внутрішнім водним транспортом. 
Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Таким чином складовими митної вартості товару є інвойсна вартість товару та вартість перевезення (фрахту) товару в порт призначення (до кордону України).
За позицією митного органу у рахунку від 17.07.2020 р. №№СФ-16859 зазначена вартість виключно морського перевезення за маршрутом Qingdao (Китай) - Одеса (Україна), у наданому до митного оформлення рахунку сума експедиторської винагороди не зазначена.
Судом встановлено, що 17.07.2017 р. між ТОВ фірма «Триплекс» як клієнтом та ТОВ «ТГЛ Україна» як експедитором укладено договір транспортного експедирування №17072017, за умовами якого експедитор зобов`язався за плату та за рахунок клієнта надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажів.
На підставі вказаного договору 25.05.2020 р. між сторонами погоджено заявку №174 на організацію перевезення вантажу за маршрутом Qingdao (Китай) - Дніпро.
На підставі цієї заявки виставлено два рахунки: 1)  від 17.07.2020 р. рахунок №СФ-16859 за контейнером OOLU9025542 на суму 86 673,53 грн. за морське перевезення за маршрутом Qingdao (Китай) - Одеса (Україна), який оплачено 29.07.2020 р., що  підтверджується платіжним дорученням №10485 від 29.07.2020 р.; вказана вартість транспортування включена до розрахунку митної вартості оцінюваного товару, що  підтверджується гр. 20 декларації митної вартості; 2) від 21.07.2020 р. рахунок №СФ-16900 за контейнером OOLU9025542 на суму 32 835,60 грн., в тому числі податок на додану вартість – 5 472,60 грн., за автоперевезення за маршрутом Одеса (Україна) - Дніпро (Україна), в якому зазначено експедиторську винагороду та який  оплачено 29.07.2020 р., що підтверджено платіжним дорученням №10486 від 29.07.2020 р.
Зазначено спростовує доводи апелянта про відсутність доказів оплати експедиторської винагороди та необхідність включення такої винагороди у транспорту складу митної вартості, оскільки відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України складовою митної вартості у контексті спірних правовідносин є витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а плата експедитору за транспортно-експедиційні послуги по території України не є частиною витрат на транспортування товару як складової митної вартості.
Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що надані декларантом до митного оформлення документи повністю підтверджують транспортні витрати, що мають включатися до митної вартості товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився, та здійснені за таке перевезення витрати.
Суд вказує,  що не зважаючи на те, що подані позивачем до митного оформлення документи містили певні недоліки в оформленні, проте такі недоліки не перешкоджали митному органу   перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки вказані документи не містили розбіжностей щодо найменування імпортованого товару, його кількості та вартості.
Відтак, суд визнає  необґрунтованими доводи відповідача  про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Суд зазначає,  що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач  повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем  при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості. 
10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994). 
Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках. 
          Пунктом 2(b)  статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від  "дійсною вартістю" слід розуміти ціну,  за яку,  під  час та в місці,  визначеними  законодавством  імпортуючої  країни, такий  чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної  конкуренції.  У  тому ступені,  в  якому  на  ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої  трансакції,  ціна,  що  розглядається,  повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями,  не менш сприятливими для імпортерів,  ніж ті,  в  яких  більший  обсяг  товарів  продається  у  торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Суд не піддає сумніву право органу доходів і зборів контролювати митну вартість,  заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.
Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з  наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості.  Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за  попередніми методами.
При цьому суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за резервним методом за декларацією, зазначеною у рішенні (ЕМД від 24.06.2020 р. №UА807170/2020/031305), є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у оскарженому  рішенні не наведено мотивів  щодо того, що товари за приведеною митною декларацією та митною декларацією, поданою позивачем, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оскаржене рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митницею згідно з положеннями  ст. 64 Митного кодексу України,  ґрунтується на митній вартості подібного товару, враховуючи валюту контракту, країну виробництва та відправлення, назву товару.
Суд зазначає, що  відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який  є ідентичним чи аналогічним оцінюваному товару, відповідно, така митна вартість  є співставною із митною вартість спірного товару та  може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.
Суд вказує, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для  застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.09.2012 р. (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також  в постанові від 31.03.2015 р. в справі № 21-53а15, відповідно до якого  митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає    ч. 2  ст. 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у  статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність  визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у  ст. 58 Митною кодексу України.
Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не  спростовані відповідачем.
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають  у тому, що відповідача позбавлено права на надання заперечень на відповідь на відзив, адже судом та позивачем не направлено відповідь на відзив відповідачу,  не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311, 315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 р. в справі № 160/10067/20 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 р. в справі № 160/10067/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» до Дніпровської митниці  Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 05.04.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення  складено 05.04.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко