Постанова        
Іменем  України 
 
02 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 619/865/18-ц
провадження № 61-7154св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
тертя особа - приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутова Тетяна Анатоліївна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року у складі судді      Якименко Л. О. та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня               2019 року в складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2018 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ,             ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутова Т. А. про відновлення права іпотекодержателя, скасування записів про припинення іпотеки та обтяження і поширення статусу іпотекодавця на нового власника предмета іпотеки. 
 
На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 17 квітня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_1 укладено 2 кредитних договори, а саме:
- кредитний договір від 17 квітня 2008 року №29-0061006/ФКВ-08, згідно з яким позичальнику було надано кредит у розмірі 76 000 дол. США з кінцевим терміном повернення заборгованості 15 квітня 2033 року.
- кредитний договір від 17 квітня 2008 року №30-0061006/ФКВ-08, майнові права за яким не придбавалися АТ «Дельта Банк».
 
На якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено іпотечний договір від 17 квітня 2008 року №29-0061006/Zфквіn-08, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутовою Т. А., зареєстрований в реєстрі за №1584. У цей же день приватним нотаріусом накладена заборона на відчуження зазначеного в договорі житлового будинку до припинення дії чи розірвання договору іпотеки, зареєстровано в реєстрі за № 1585.
 
Предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, а саме: будинок літ. «А», загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», душ літ. «Д», колонка N, огорожа N1-N3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
 
30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», згідно з яким АТ «Дельта Банк» набув прав вимоги до боржників за кредитними договорами з усіма забезпечувальними договорами, у тому числі і за кредитним договором                           від 17 квітня 2008 року №29-0061006/ФКВ-08та за іпотечним договором від 17 квітня 2008 року №29-0061006/Zфквіn-08, укладеними позичальником та іпотекодателем з ТОВ «Укрпромбанк».
 
Станом на 13 лютого 2018 року заборгованість за кредитним договором                         від 17 квітня 2008 року №29-0061006/ФКВ-08 ОСОБА_1 становила                        3 467 362, 38 грн.
 
26 грудня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. зареєстровано вилучення обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 7042260, зареєстрованого 17 квітня 2008 року. 
 
18 січня 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. зареєстровано вилучення обтяження з Державного реєстру іпотек за реєстровим номером - 7042339, зареєстрованого 17 квітня         2008 року. 
Вилучення обтяження відбулось на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2010 року про визнання боржника банкрутом у справі №Б-39/141-10 та додаткової ухвали Господарського суду Харківської області від 13 грудня 2010 року у справі №Б-39/141-10.
 
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17 серпня              2011 року в справі №Б-39/141-10 скасована постанова господарського суду Харківської області від 22 листопада 2010 року в справі №Б-39/141-10, провадження у справі №Б-39/141-10 припинено.
 
Позивач посилався на те, що в ході проведення ліквідаційної процедури АТ «Дельта Банк» співробітникам банку було виявлено факт вилучення обтяження вищезазначеного предмета іпотеки з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та зміни власників предмету іпотеки.
 
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 вересня            2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду                 від 12 березня 2019 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено. 
 
Відмовляючи ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого поогодився апеляційний суд, виходив із того, що права позивача були порушені продажем предмету іпотеки, проте захисту не підлягають, оскільки банком пропущено строк звернення до суду.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У квітні 2019 року ПАТ «Дельта Банк» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди безпідставно відмовили у позові, оскільки про порушення свого права АТ «Дельта Банк» стало відомо 22 травня       2017 року в ході проведення ліквідаційної процедури банку, тому строк на подання позовної заяви не сплив. Підстав для застосування строків позовної давності немає.
Вважав, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У червні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що судове рішення є законним і обґрунтованим.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судом установлено, що 17 квітня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та   ОСОБА_1 укладено 2 кредитних договори, а саме: кредитний договір           від 17 квітня 2008 року №29-0061006/ФКВ-08, згідно з яким позичальнику було надано кредит у розмірі 76 000 доларів США з кінцевим терміном повернення заборгованості 15 квітня 2033 року; кредитний договір  від 17 квітня 2008 року      №30-0061006/ФКВ-08, який не є предметом розгляданого спору.
 
На забезпечення зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено іпотечний договір від 17 квітня 2008 року №29-0061006/Zфквіn-08, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутовою Т. А., зареєстрований в реєстрі за №1584. 
17 квітня 2008 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутовою Т. А., накладена заборона на відчуження зазначеного в договорі житлового будинку до припинення дії чи розірвання договору іпотеки, зареєстровано в реєстрі за № 1585.
 
Предметом іпотеки за іпотечним договором є нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, а саме: будинок 1965 року, літ. «А», загальною площею          51,3 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., та надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», душ літ. «Д», колонка N, огорожа N1-N3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу             від 17 квітня 2008 року, що посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області            Арнаутовою Т. А., зареєстрований в реєстрі за №1581, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером 2841595, згідно витягу з державного реєстру правочинів за номером 5799591 від 17 квітня 2008 року.
 
У зв`язку з укладенням іпотечного договору в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження:
тип обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження - 7042260, зареєстровано 17.04.2008 року, об`єкт обтяження - будинок, надвірні будівлі: сараї літ. Б, В, льох літ. Б, вбиральня літ. Г, літній душ літ. Д, колонка літ. N, огорожа N1-N3, за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН:15823266;
в Державному реєстрі іпотек зареєстровано обтяження: тип обтяження - іпотека, реєстраційний номер обтяження - 7042339, зареєстровано 17.04.2008, об`єкт обтяження - будинок, надвірні будівлі: сараї літ. Б, В, льох літ. Б, вбиральня літ. Г, літній душ літ. Д, колонка літ. N, огорожа N1-N3, за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН:15823266.
 
30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», згідно з яким, на підставі статей 512-514 ЦК України, АТ «Дельта Банк» набув прав вимоги до боржників за кредитними договорами з усіма забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором від 17 квітня 2008 року №29-0061006/ФКВ-08 та за іпотечним договором від 17 квітня 2008 року №29-0061006/Zфквіn-08, укладеними позичальником та іпотекодателем з ТОВ «Укрпромбанк».
 
01 липня 2010 року прийнята на баланс АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 17 квітня 2008 року №29-0061006/ФКВ-08, який був укладений з ОСОБА_1 в сумі 73645, 32 доларів США - заборгованість за кредитом; 10289, 51 доларів США - нараховані відсотки за користування кредитом.
 
З 01 липня 2010 року АТ «Дельта Банк», як новий кредитор, відповідно до умов кредитного договору  від 17 квітня 2008 року №29-0061006/ФКВ-08, нараховував відсотки за користування кредитом.
Станом на 13 лютого 2018 року заборгованість за кредитним договором становила 3 467 362, 38 грн.
 
Постановою господарського суду Харківської області від 22 листопада 2010 року визнано ФОП ОСОБА_1 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Встановлено строк для заявлення вимог кредиторів. Скасовано арешти, що накладено на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого             Шершня Ю. С., якого зобов`язано в строк до 22 травня 2011 року виконати ліквідаційну процедуру.
 
26 грудня 2010 року зареєстровано вилучення обтяження за реєстраційним номером 7042260, а 18 січня 2011 року зареєстровано вилучення обтяження за реєстровим номером - 7042339 з Державного реєстру іпотек.
 
Вилучення обтяжень відбулось на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2010 року про визнання боржника банкрутом у справі №Б-39/141-10 та додаткової ухвали Господарського суду Харківської області від 13 грудня 2010 року в справі №Б-39/141-10.
 
26 січня 2011 року арбітражним керуючим Шершень Ю. С. було здійснено продаж нерухомого майна, а саме житлового будинку літ. «А-1», житловою площею              27,80 кв. м, загальною площею 51,30 кв. м та надвірних будівель сарай літ. «Б», погріб літ «б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», душ літ. «Д», колонка літ. N огорожа N1- N3, що знаходяться за адресою:  АДРЕСА_1 покупцю  ОСОБА_4 . Укладено договір купівлі-продажу між арбітражним керуючим Шершень Ю. С. та ОСОБА_4 .
 
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17 серпня             2011 року в справі №Б-39/141-10 скасована постанова господарського суду Харківської області від 22 листопада 2010 року в справі №Б-39/141-10, провадження у справі №Б-39/141-10 припинено.
 
Згідно з Інформаційної довідки від 22 травня 2017 року №87712211, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 19 березня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності (номер запису про право власності 384323) ОСОБА_2 на предмет іпотеки (житловий будинок загальною площею 51,3 кв. м, житловою площею 27,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23926063220 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І. О. від 19 березня 2013 року №560.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
 
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
 
Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
 
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. 
Законодавчі ообмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. 
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статті 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. 
 
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові               від 12 червня 2013 року в справі № 6-32цс13. 
 
Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ «Дельта Банк» просило суд відновити за собою права іпотекодержателя шляхом скасування записів про припинення іпотеки та обтяження від 26 грудня 2010 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іпотечним договором від 17 квітня 2008 року                                        №29-0061006/Zфквіn-08, а також поширити статус іпотекодавця на              ОСОБА_2 за іпотечним договором від 17 квітня 2008 року                                        №29-0061006/Zфквіn-08 щодо житлового будинку, загальною площею 51,3 кв. м, житловою площею 27,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
 
Тобто, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 17 серпня   2011 року, якою було скасовано постанову господарського суду Харківської області від 22 листопада 2010 року у справі № Б-39/141-10, на підставі якої до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено спірний запис, є правовою підставою для скасування спірних записів.
 
Проте, як відомо з матеріалів справи, позивач не звертався до державного реєстратора з такою вимогою, а у разі відмови уповноваженої посадової особи у вчиненні відповідних реєстраційних дій, заявник має право оскаржити таке рішення у встановленому законом порядку.
 
Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що ПАТ «Дельта Банк» обрало неналежний спосіб захисту свого права, звернувшись до суду з позовними вимогами про скасування записів про припинення іпотеки та обтяження                         від 26 грудня 2010 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іпотечним договором від 17 квітня 2008 року №29-0061006/Zфквіn-08.
Оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права, то висновок апеляційного суду про відмову в позові за спливом строку позовної давності, є помилковим.
 
Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку, що рішення апеляційного ухвалено частково без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення апеляційного суду змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
Оскільки Верховний Суд змінює рішення апеляційного суду, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.
 
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 вересня               2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                              С. Ю. Бурлаков
                                                                                      В. С. Жданова
                                                                                      А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун