ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 766/3779/21 Головуючий в І інстанції: Дорошинська В.Е.
Провадження №33/819/192/21 Доповідач: Чорна Т.Г.
Категорія: ст.44-3 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 березня 2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 44-3 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 березня 2021 року ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої  ст. 44-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.
З постанови суду вбачається, що 24 лютого 2021 року близько 15 години 00 год. в м. Херсоні по вул. І. Богуна, водій ОСОБА_1 , керуючи маршрутним транспортним засобом «БАЗ 22154» д/н НОМЕР_1 , здійснював регулярне перевезення пасажирів у кількості 19 осіб на міському автобусному маршруті №17, тобто в кількості більшій ніж кількість місць для сидіння (15 місць для сидіння), що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, чим порушив п.п. 8 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив вказану постанову скасувати.
Одночасно із подачею апеляційної скарги ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначивши, що пропустив процесуальний строк поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови отримав 01 квітня 2021 року.
Про час і день слухання справи був повідомлений належним чином.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, яку останній підтримав, приходжу до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 23 березня 2021 року підлягає поновленню, а у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав. 
Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.
Зважаючи на викладене, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважними та поновити його із зазначених підстав.)
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Частиною 1 статті 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Диспозиція даної статті носить бланкетний характер оскільки відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаних правовідносинах.
Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.
Відповідно до положень п. 1 Постанови КМУ N 1236 від 09.12.2020 (станом на момент виникнення спірних правовідносин) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлений на території України карантин, продовжено на всій території України дію карантину з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року.
Відповідно до підпункту 8 п. 3 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 (станом на момент виникнення спірних правовідносин) на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, зокрема додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2021 р. на території України забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.
Статтею 1 ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що карантин, це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Нормами п. 4 постанови головного державного санітарного лікаря України МОЗ України N 23 від 21.05.2020 передбачено, що з метою запобігання ускладнення епідеміологічної ситуації внаслідок поширення короновірусної хвороби (COVID-19), перевезення пасажирів здійснюється в межах кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на транспортний засіб.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №552990 від 25.02.2021 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за перевезення пасажирів в більшій кількості ніж місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на транспортний засіб. Тобто, перевозив 19 пасажирів при визначенні технічною характеристикою транспортного засобу 15 місць для сидіння.
Факт перевезення пасажирів у більшій кількості ніж передбачено технічною документацією транспортного засобу підтверджується поясненнями ОСОБА_1 .
Крім того, факт порушення правил щодо карантину людей підтверджується відеозаписом з нагрудного реєстратора поліції з якого вбачається, що кількість пасажирів в маршрутному транспортному засобі перевищує кількість місць для сидіння.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є пенсіонером та не має можливості сплати штраф не звільняє його від відповідальності встановленої законом, оскільки водій повинен був усвідомлювати ризики та розуміти небезпечність своєї поведінки.
Враховуючи те, що об`єктом вказаного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.
Таким чином, враховуючи всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги суспільну небезпеку вказаних дій у період карантину в країні, вид та розмір стягнення, яке законодавцем передбачено за вказані дії, апеляційний суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.
Також апеляційний суд враховує, що невиконання останнім вимог закону, ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у салоні автобусу.
Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знадяться в салоні автобусу (маршрутного таксі), забезпечення безпеки їх життю та здоров`ю є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і мотивованим, відтак підстав для його скасування немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 23 березня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 березня 2021 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Херсонського 
апеляційного суду Т.Г. Чорна