КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
Справа № 33/824/209/2021 Категорія: ст. 124 КУпАП 
Головуючий в суді першої інстанції: Педенко А.М.
Головуючий  в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.

ПОСТАНОВА         

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
            09 квітня  2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -
             ОСОБА_1  (РНОКПП невідомий), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
            її захисника- адвоката Власенка Д.О. 
            розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського  районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, 
 
                                                    ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Солом`янського  районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 340 (триста сорок) грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. 
 
Як зазначено у постанові, 08 квітня 2020 р. об 11 год. 05 хв., по проспекту Валерія Лобановського, 6, в місті Києві, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «AudiQ5», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме - при перестроюванні, не надала перевагу в русі автомобілю марки «BMW 316I», д.н.з.  НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, по тій смузі в яку вона мала намір перестроїтись, внаслідок чого здійснила зіткнення з останнім, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
 
Вважає постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
 
            В обґрунтування зазначених вимог   ОСОБА_1 зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції вона пояснила,що в момент її перестроювання з крайньої правої смуги руху в середню смугу руху - швидкість руху транспортного засобу AUDIQ5 д.н.з. НОМЕР_3 00 складала 3-5 км. Годину, це обумовлено тим, що в сусідній смузі руху, паралельно її автомобілю, стояли інші транспортні засоби, перед світлофором, а тому фактично вона змогла перелаштуватися, пропустивши всі автомобілі, що рухалися в попутному напрямку.
            Під час перестроювання з крайньої правої смуги руху в центральну смугу руху 08.04.2020 об 11 год. 05 хв. в м. Києві про просп. В. Лобановського, 6 вона бачила в дзеркало заднього вигляду автомобіль BMW 316 I д.н.з. НОМЕР_2 на відстані приблизно 5-7 метрів позаду. Даний автомобіль їхав з незначною швидкістю, як і всі транспортні засоби на даній ділянці дороги перед світлофором. Її маневр перестроювання не носив раптового характеру, оскільки вона рухалася із швидкістю 3-5 кілометрів на годину, в неї був увімкнений світловий сигнал лівого повороту, перш ніж перелаштуватися вона пропустила кілька автомобілів, поволі рухаючись по правій крайній смузі, і коли дорожня обстановка дозволила вчинила перелаштування, не створюючи перешкод іншим учасникам дорожнього руху, та зазначає, що на  момент удару її автомобіля автомобілем BMW 316 I д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 повністю завершила маневр перестроювання, та колеса її автомобіля знаходились в центральній смузі руху, отже фактично автомобіль знаходився в правій частині центральної смуги руху, і це було обумовлено тим, що автомобілі в центральній смузі не рухались через забороняючий сигнал світлофора, а авто, що стояло попереду її авто не надавало змоги зміститися в центр смуги руху.
 
         В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 також вказує на те, що захисником в суді першої інстанції було заявлено клопотання про призначення автотехнічної експертизи, однак суд відмовив в його задоволенні, оскільки, як вбачається із оскаржуваної Постанови: « ОСОБА_1  та її захисником не наведено достатніх підстав та об`єктивних причин для її призначення, а тому суд не вбачає підстав для призначення автотехнічної експертизи в справі», проте ОСОБА_1 вважає дану відмову необґрунтованою, так як лише одне складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками правоохоронних органів є передчасним та упередженим, оскільки останніми не зроблено встановлення повної картини події, не з`ясовано усіх обставин вказаної пригоди та механізму ДТП, відповідності дій водіїв у даній дорожній ситуації вимогам Правил дорожнього руху.
 
            Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції також не прийняв до уваги те, що із протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо   ОСОБА_1 не в повному обсязі висвітлені обставини ДТП, а саме:незрозуміло викладена суть адміністративного правопорушення, не зазначене прізвище, адреса проживання потерпілої особи.
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Власенка Д.О.,  які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.
 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення - є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані по справі докази  в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №413404 від 08.04.2020 року (а.с.1), схемою місця ДТП від 08.04.2020 року (а.с.2), письмовими поясненнями учасників ДТП наявними в матеріалах справи( а.с. 3-4), розташуванням транспортних засобів на місці ДТП та характером механічних пошкоджень транспортних засобів.
 
Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме - при перестроюванні, не надала перевагу в русі автомобілю марки «BMW 316I», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, по тій смузі в яку вона мала намір перестроїтись, внаслідок чого здійснила зіткнення з останнім, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів.
 
Відповідно до п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має перестроюватись. 
 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ДТП сталася з вини транспортного засобу марки «BMW 316I», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 є необґрунтованою та спростовується матеріалами справи, оскільки встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, розміщення транспортних засобів на дорозі до та після ДТП, характер та локалізація пошкоджень на автомобілях, напрямок руху автомобілів, а також характер дій обох учасників пригоди, вказує на те, що водій ОСОБА_1 при перестроюванні, не надала перевагу в русі транспортному засобу «BMW316I», д.н.з.  НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися та скоїла з ним зіткнення, що узгоджується з поясненнями потерпілогонаданих відразу після вчинення ДТП та відповідає даним із схеми з місця пригоди.
 
Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що при перестроюванні з крайньої правої смуги в середню смугу в дзеркало заднього виду бачила автомобіль  «BMW316I», д.н.з.  НОМЕР_2 , який рухався по даній полосі, проте всупереч  п. 10.3 ПДР України не надала дорогу транспортному засобу,який рухався в попутному напряму, що і стало причиною ДТП.
 
Надані при апеляційному розгляді пояснення ОСОБА_1 щодо обставин ДТП суперечать її первинним поясненням, поясненням іншого учасника на місці події та об`єктивно не узгоджуються з іншими доказами у справі, а саме схемою ДТП.
 
Висновок  експертного дослідження №63/20 від 17.07.20 р не може бути визнано  достатньою та обґрунтованою підставою для скасування постанови суду першої інстанції,  поскільки, він суперечить сукупності інших доказів у справі, крім цього особа, якою проводилося дослідження, вийшла за межі наданих їй повноважень, так як встановлення наявності порушення ПДР в діях водія та його винуватості належить виключно до компетенції суду.  
 
Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді першої та апеляційної інстанції та не підтверджуються матеріалами справи, зокрема посилання в апеляційній скарзі, що ДТП сталася з вини ОСОБА_2 є необґрунтованим і безпідставним так як протокол про порушення ним ПДР України не складався і при апеляційному розгляді не встановлено обставин для висновку щодо порушення ОСОБА_2 ПДР України. 
 
За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, не підтвердженою належними доказами і  задоволенню не підлягає.
 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  постанову Солом`янського  районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП- без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 

Суддя 
Київського апеляційного суду                                                                      О.А. Маліновський