Постанова
Іменем України                                     
08 квітня 2021 року                                                                       
м. Київ                                                                    
справа № 183/2884/13-ц
провадження № 61-14460св20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І., 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
відповідач - ОСОБА_3 ,
треті особи: - Виконавчий комітет Новомосковської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «Трубник»,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від  13 січня 2017 року під головуванням судді Березюк В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 березня                   2020 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Свистунової О. В. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Новомосковської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «Трубник», про зобов`язання привести нежитлове приміщення в попередній стан відповідно до будівельного плану та відшкодування збитків,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
В квітні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом в якому, просили суд зобов`язати ОСОБА_3 за свій рахунок і протягом тридцяти днів від дати набрання рішенням законної сили привести нежитлове приміщення магазину, розташованого в будинку АДРЕСА_1 у попередній стан, відповідно до будівельного плану будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1                      519 грн та судові витрати.
В ході розгляду справи позивачі збільшили позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про стягнення з ОСОБА_3 матеріальних збитків в сумі 587 412 грн та судових витрат в розмірі 49 165,64 грн.
Позивачі посилались на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_2 . Квартира знаходиться на другому поверсі чотириповерхового будинку житлового фонду.
Зазначений будинок знаходиться на балансі комунального підприємства «Трубник».
На першому поверсі, саме під їх квартирою, знаходиться нежитлове приміщення, яке завжди використовувалось під магазин.
З початку 2012 року власником нежитлового приміщення стала ОСОБА_3 . 
У квітні 2012 року, після того як у нежитловому приміщенні почали проводити ремонтні роботи, у їх квартирі на стінах з`явилися великі тріщини, двері на кухню перекосились і не відчинялись. Крім того, на зовнішній стіні квартири обвалилася штукатурка, виникли тріщини на віконних відкосах.
Позивачі переконані, що вищезазначені дефекти виникли по причині знесення у нежитловому приміщенні елементів конструкції, які підтримували балки міжповерхового перекриття.
23 липня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Трубник», міського голови                                ОСОБА_4 та Новомосковської міжрайонної прокуратури з заявами про створення комісії по обстеженню та прийнятті відповідних заходів стосовно проведення перепланування нежитлового приміщення, розташованого у будинку АДРЕСА_1 . 
На це звернення він отримав лист від 22 серпня 2012 року № Ч-118Б за підписом міського голови ОСОБА_4 , у якому зазначалося, що перепланування нежитлового приміщення здійснюється згідно з рішенням Новомосковського міськвиконкому                                від 25 квітня 2012 року № 247 «Про дозвіл ОСОБА_3 проектування внутрішнього перепланування вбудованого приміщення магазину, розташованого в будинку АДРЕСА_1 »; рішення Новомосковського міськвиконкому                            від 26 липня 2012 року № 426 «Про дозвіл ОСОБА_3 виконання робіт по внутрішньому переобладнанню вбудованого приміщення магазину, розташованого в будинку АДРЕСА_1 ». В листі зазначено, що для отримання рішень Новомосковського міськвиконкому ОСОБА_3 надана письмова згода власників прилеглих до приміщення магазину квартир, у тому числі і від власника квартири АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 звернувся до міського голови з заявою про створення комісії по перевірці законності перепланування нежитлового приміщення 23 липня 2012 року, а рішення про надання дозволу ОСОБА_3 на виконання робіт по переплануванню магазину було винесено 26 липня 2012 pоку, тобто вже після того, як він письмово повідомив про вже виконані нею роботи по переплануванню нежилого приміщення та завдану шкоду.
07 липня 2012 року при проведенні ремонтних робіт в приміщенні магазину у нього в квартирі піднявся стовп пилу білого кольору. В зв`язку з чим, 08 серпня 2012 року він звернувся до головного архітектора м. Новомосковська та начальника Новомосковського КП «Трубник» з проханням обстежити нежиле приміщення магазину та його помешкання, зафіксувати цей факт проникання пилу в його житло з приміщення магазину, виявити причини його проникнення та заборонити ОСОБА_3 в подальшому проводити будівельні роботи. 
Скликаною комісією, з числа начальника Новомосковського КП «Трубник»                  Прокофьєва А. В. , старшого інспектора відділу містобудування та архітектури Новомосковського міськвиконкому Данілевського Р. Г. в присутності позивачів та ОСОБА_3 , 08 серпня 2012 року було складено акт загального огляду жилого будинку, яким зафіксовано знаходження пилу в помешканні позивачів, в нежилому приміщенні магазину на поверхні стелі: відслоєння, осипання старої штукатурки та щілини 3-10 мм.
08 листопада 2012 року та 27 листопада 2012 pоку ОСОБА_1 звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області із заявою, в якій просив здійснити перевірку законності ремонтних робіт в цьому нежитловому приміщенні.
На вищезазначене звернення отримав відповідь 03 грудня 2012 року № Ч-1376/06, де зазначено, що будівельні роботи на об`єкті проводяться з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил. Приписом Інспекції ДАБК від 22 листопада 2012 року ОСОБА_3 було зобов`язано зупинити будівельні роботи до отримання відповідного документу, який дає право виконувати такі роботи.
Незважаючи на заборону, ремонтні роботи ОСОБА_3 зупинено не було, під час їх проведення у перекритті між нежитловим приміщенням і їх квартирою виникли щілини, через які до квартири потрапляють холодні потоки повітря, пилу від штукатурки та інших будівельних матеріалів. Пил потрапляє в очі, в легені, а також, на меблі, одяг, продукти харчування. Завдяки чому у позивача з`явились симптоми на алергічне захворювання, погіршився зір, у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до лікарні. В теперішній час він знаходиться на амбулаторному лікуванні та на ліки вже витратив 519 грн. Також речі, на які потрапив будівельний пил втрачають свою цінність.
Позивачі вважають, що при здійсненні ремонтних робіт у нежитловому приміщенні відповідачем допущено порушення прав власників суміжних квартир, яке виражається у погіршенні їх стану здоров`я, втрати вартості речей, а також, виникненні дефектів у квартирі у вигляді тріщин на стінах, перекосів дверей, виникненні щілин у підлозі.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області                                   від 13 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачами не доведено причинно-наслідкового зв`язку між будівельними роботами, які проводяться у приміщенні магазину та пошкодженнями квартири позивачів.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня                            2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2020 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати, а у справі ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судами не було враховано тієї обставини, що докази наявності причинно-наслідкового зв`язку між виявленими пошкодженнями у квартирі позивачів та діями по переплануванню вбудованого приміщення магазину були надані позивачами у повному обсязі.
Заявник вказує, що судами не було належним чином враховано тієї обставини, що перепланування приміщення магазину здійснювалось без  дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, адже протоколом про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2012 року встановлено, що будівельні роботи в магазині проводились без відповідної дозвільної документації.
Заявник вважає, що перепланування нерухомості неможливо вважати повноцінними будівельними роботами, натомість обставини цієї справи свідчать про те, що відповідачем здійснено роботи, які виходять за межі поняття перепланування, а саме торкаються перенесення та розбирання перегородок та інші роботи.
Доводом касаційної скарги є також те, що суди не врахували правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 369/1923/15-ц та постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 де розтлумачено принцип «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції, що призвело до помилкового висновку судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.
Касаційна скарга також містить аргумент про те, що суди безпідставно відхилили як доказ експертний висновок від 16 листопада 2015 року № 33, складений судовим експертом ОСОБА_9., яким було встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та ушкодженнями у квартирі позивачів.
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У листопаді 2020 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, подану ОСОБА_1 , в якому у задоволенні касаційної скарги просила відмовити, посилаючись на необґрунтованість її доводів, а касаційне провадження у справі закрити. У разі відсутності підстав для закриття касаційного провадження, касаційну скаргу просила залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.
ОСОБА_3 вказує, що судами, під час розгляду справи було досліджено всі фактичні обставини у справі та надано їм оцінку.
Вважає, що є підстави для закриття касаційного провадження, адже правовідносини, у справі № 369/1923/15-ц, на яку посилається заявник у касаційній скарзі та у справі, яка переглядається не подібні. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
30 листопада 2020 року цивільна справа № 183/2884/13-ц надійшла до Верховного Суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                                від 30 листопада 2020 року справу призначено колегії суддів у складі: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2021 року справу призначено колегії суддів у складі:                        Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_2 , а відповідач ОСОБА_3 є власницею магазину, розташованого на 1-му поверсі цього ж будинку АДРЕСА_1 .
29 березня 2012 року ОСОБА_3 звернулась до голови Новомосковської міської ради про надання їй дозволу на проектування і перепланування придбаного нею нежитлового приміщення - магазину в будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 25 квітня 2012 року № 247 «Про дозвіл ОСОБА_3 проектування внутрішнього перепланування вбудованого приміщення магазину, розташованого в будинку АДРЕСА_1 » дозволено ОСОБА_3 проектування внутрішнього перепланування власного вбудованого приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності до рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради                         від 26 липня 2012 року № 426 «Про дозвіл ОСОБА_3 виконання робіт по внутрішньому переобладнанню вбудованого приміщення магазину, розташованого в будинку АДРЕСА_1 », дозволено ОСОБА_3 виконання робіт по внутрішньому переплануванню вбудованих приміщень магазину, розташованого в будинку АДРЕСА_1 згідно з проектом, наданим проектною організацією.
Позивачем ОСОБА_1 було надано письмову згоду на проведення реконструкції приміщень магазину від 04 квітня 2012 року власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , з приводу проведення робіт з перепланування приміщень згаданого магазину без зміни чи втручання в несучі конструкції будинку згідно з затвердженим проектом.
Суди зазначали, що в матеріалах справи міститься копія акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 22 листопада 2012 року, яким зафіксовано факт порушення ОСОБА_3 при переплануванні вбудованих приміщень магазину на АДРЕСА_1 вимог статей 34, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 11 Закону України «Про архітектурну діяльність».
За фактом порушення ОСОБА_3 , при переплануванні вбудованих приміщень магазину на АДРЕСА_1 , вимог Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», у відношенні останньої 22 листопада 2012 року складено протоколи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 96, частиною восьмою статті 96, частиною одинадцятою статті 96, частинами шістнадцятою-сімнадцятою статті 96 КУпАП                              (а. с. 78-86, том 1).
Судом першої інстанції враховано наявність Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 до Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Потапенко О. Г., Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними (а. с. 81, том 3).
Однак, даною постановою апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі обставини справи, що дає підстави для скасування його рішення.
Судом встановлено, що в квартирі позивачів наявні пошкодження, що підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_1 від 20 липня 2012 року голові Новомосковської міської ради Морозу С. А., прокурору Новомосковської міжрайонної прокуратури Степанову І. В., якою заявник просить створити комісію по обстеженню та прийняттю відповідних заходів стосовно проведення ремонтних робіт нежитлового приміщення, розташованого у будинку АДРЕСА_1 ; заявою ОСОБА_1 від 22 серпня 2012 року начальнику КП «Трубник» про створення комісії по обстеженню та прийняття відповідних заходів стосовно проведення ремонтних робіт нежитлового приміщення, розташованого у будинку АДРЕСА_1 ; заявою ОСОБА_1 в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 08 листопада                   2012 року, від 27 листопада 2016 року, якою заявник просить здійснити перевірку законності ремонтних робіт в нежитловому приміщенні будинку АДРЕСА_1 , та у разі самовільного переобладнання даного нежитлового приміщення, просить зобов`язати ОСОБА_3 привести дане приміщення в первинний стан; заявою ОСОБА_1 від 16 грудня 2012 року голові Новомосковської міської ради, прокурору Новомосковської міжрайонної прокуратури, начальнику Новомосковського райвідділу державної техногенної безпеки в Дніпропетровській області, начальнику Новомосковської міської СЕС, якою заявник просить створити комісію по обстеженню та прийняття відповідних заходів стосовно проведення ремонтних робіт нежитлового приміщення, розташованого у будинку АДРЕСА_1 .
У якості реагування на відповідні звернення ОСОБА_1 було створено комісію, складену з числа начальника Новомосковського КП «Трубник» Прокофьєва А. В. , старшого інспектора відділу містобудування та архітектури Новомосковського міськвиконкому Данілевського Р. Г., яка 08 листопада 2012 року в присутності                        ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склала Акт загального огляду житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_4 , вбудований магазин на 1 поверсі житлового будинку, яким зафіксовано факт знаходження пилу в квартирі АДРЕСА_3 , в нежилому приміщенні магазину на поверхні стелі: відслоєння, осипання старої штукатурки та щілини 3-10 мм. За результатами огляду зроблено висновок, що причиною можливого виникнення наскрізного протягу повітря через міжповерхове перекриття між квартирою АДРЕСА_3 та магазином являється не процес виконання поточного ремонту оздоблення стін та стелі в магазині на 1 поверсі, а порушення вимог ДБН Д.2.4-7-2000 «Збірник 7 Підлоги» при влаштуванні конструкції паркетної підлоги в самій квартирі АДРЕСА_3 , а саме: не виконана або виконана неякісно підготовка основи - влаштування стяжки поверх збірного залізобетонного перекриття, нанесення мастичних або інших ізоляційних матеріалів, влаштування шару тепло - звукоізоляції. В результаті порушення технології (конструкції) підлоги, під паркетним настилом допущений невідокремлений від збірних залізобетонних плит пустий простір, який не був об`єднаний з приміщенням магазину тільки завдяки рустам між плитками та штукатурці поверхонь в магазині. Згідно будівельних норм - (бетонні конструкції житлових та громадських будівель і споруд) - гідроізоляція, термоізоляція, звукоізоляція, пароізоляція та ін. повинні виконуватись виключно над несучою конструкцією перекриття, а не під нею.
З метою недопущення виникнення міжповерхових протягів повітря, і як наслідок, порушення санітарних і протипожежних вимог, власнику магазину на 1 поверсі житлового будинку ОСОБА_3 рекомендовано: до встановлення гіпсокартонних листів чи підвісної стелі додатково зачеканити русти (щілини) між наборними не несучими плитками перекриття в зонах відслоєння та зсипання старої штукатурки цементно-клеєвим розчином. Власникам квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 рекомендовано виправити порушення ізоляційних шарів в конструкції підлоги квартири у відповідності нормативним будівельним, санітарним та протипожежним вимогам. Технічний стан квартири АДРЕСА_3 та вбудованих приміщень магазину на 1 поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 задовільний. Подальша експлуатація квартири АДРЕСА_3 та магазину на 1 поверсі не обмежується. Внутрішній поточний ремонт приміщень магазину не призводить до погіршення технічного стану будинку (с.11-13, том 1).
Судами встановлено та зазначено, що висновками судової будівельно-технічної експертизи № 2383-13 від 25 вересня 2014 року (а. с. 132-142, том 1) та висновками експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 25 листопада 2016 року № 1858-16 (а. с. 105-146, том 3,) також не встановлено причинного зв`язку між пошкодженнями, які маються в квартирі позивачів та діями ОСОБА_8 по переобладнанню вбудованого нежитлового приміщення.
Встановлено, що суду не надано доказів наявності причинного зв`язку між пошкодженнями, які маються в приміщенні квартири АДРЕСА_2 та діями по переплануванню вбудованого приміщення магазину, здійсненими ОСОБА_3 .
Про наявність такого причинного зв`язку зазначив лише експерт ОСОБА_9 , експертний висновок якого судом оцінено критично.
Будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції, експерт ОСОБА_9 зазначив, що ним не проводились роботи по демонтажу гіпсокартону і стелі «Армстронг» і, що це не стало перепоною для проведення дослідження, однак експерт Довгаль І. А. , в своєму висновку № 2383-13 від 25 вересня 2014 року, відповідаючи на запитання, які пошкодження мають житлові приміщення в квартирі АДРЕСА_2 , фасади будинку та який причинно-наслідковий зв`язок їх походження з виконаними будівельними роботами по переплануванню вбудованого приміщення магазину, розташованого в будинку АДРЕСА_1 , зазначив, що, оскільки стіни у приміщеннях магазину в цілому обшиті гіпсокартоном, а стеля підшита підвісною стелею типу «Амстронг», то фактично не можливо визначити які саме погіршення щодо цілісності будинку могли виникнути при виконанні будівельних робіт по переплануванню вбудованого приміщення магазину. Відповідно візуального огляду житлового будинку із зовнішньої сторони, де розташовані саме приміщення магазину, явних дефектів та пошкоджень у конструкціях будинку не виявлено, окрім руйнування штукатурного шару на фасаді будинку навколо віконного прорізу квартири АДРЕСА_3 (а. с. 139, том1).
Показання, надані ОСОБА_11 , суд першої інстанції прийняв до уваги, однак сам ОСОБА_11 , допитаний у якості спеціаліста зазначив, що всі його висновки є лише його власними припущеннями, оскільки всі заміри робились ним візуально, без застосування спеціального обладнання.
Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 25 листопада 2016 року № 1858-16, виконані роботи по переплануванню вбудованого нежитлового приміщення, що належить                                      ОСОБА_3 , та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому відповідають проектній документації із перепланування вбудованих приміщень магазину на АДРЕСА_1 розробленій ПП «Лідер-Проект». Приховані роботи, які без пошкодження оздоблення не можливо перевірити, експертами при дослідженні враховуються які виконані згідно проектної документації.
Суцільного продовження стіни між приміщеннями АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та № НОМЕР_1 у вбудованому нежитловому приміщенні, що належать ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 від підвальних приміщень до другого поверху включно не виявлено -див. Додаток № 1 до висновку. 
У підвальному приміщенні стіни підвалу від несучої стіни підвалу будинку розташовані по осі сходової клітини підвалу до наближеної стіни підвалу - стрічкові, залізобетонні висотою 2,27 м по верхній частині, яких укладена цегляна кладка із силікатної цегли, яка місцями не має щільного поєднання з перекриттям.
Демонтована стіна між приміщеннями № 9 та АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та № 11 не має суцільного подовження по осі вертикалі по підвальному приміщенні так і по осі вертикалі вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , тобто стіна між приміщеннями № 9 та АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та № 11 не несе додаткового постійного навантаження (ваги) від вище розташованих по вертикалі стін. В зв`язку з вищенаведеним, стіни між приміщеннями АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та № НОМЕР_1 , які розташовані у вбудованому нежитловому приміщенні, що належить ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 відносяться згідно до п. 5.10.11 ДБН В. 2.6-162:2010 - до типу не несучих стін.
Цегляна стіна товщиною 250 мм між приміщеннями АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 у вбудованому нежитловому приміщенні, що належить ОСОБА_3 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 згідно п. 5Л0.2 ДБІІ В. 2.6-162:2010 Конструкції будинків та споруд. «Кам`яні та армокам`яні конструкції» відноситься до одношарових типу стін. Так як при дослідженні не виявлено під даною стіною у підвальному приміщенні конструкцій фундаменту, то стіну між приміщеннями № 5 та №7 товщиною цегляної кладки 250 мм, окрім одношарових типу стін згідно до                 п. 5.10.11 ДБН В. 2.6-162:2010 відноситься до не несучих типу стін.
При візуальному обстежені вбудованого нежитлового приміщення, що належить ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 було встановлено, що приміщення топочної обладнано у приміщенні 6 зазначеному в робочому проекті «Перепланування вбудованих приміщень магазину на АДРЕСА_2» розробленого ПП «Лідер-Проект» - див. Додаток № 2 Фото № 15, 16.
При досліджені було встановлено, що топочну витяжку із настінного газового котла обладнано у приміщенні 6 в нежитловому приміщенні, що належить ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 було облаштовано через отвір в стіні на двір згідно даних представлених в робочому проекті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 ».
Достовірно встановити причину виникнення даних пошкоджень у квартирі АДРЕСА_3 експертам не надається можливим. Зі слів ОСОБА_1 всі пошкодження у квартирі                             АДРЕСА_3 виникли при проведенні ремонтних робіт у розташованому на 1-му поверсі нежитловому приміщенні магазину на АДРЕСА_1 (зараз магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »).
Встановити час виникнення пошкоджень у квартирі АДРЕСА_3 , експертам не надається можливим, але відповідно заяви ОСОБА_1 від 08 листопада 2012 року до ДАБК зазначено, що при виконанні ремонтних робіт у нежитлових приміщеннях в квартирі                        АДРЕСА_3 виникли тріщини та відбувся перекіс дверей.
Відповідно до Акту загального огляду житлового будинку від 08 листопада 2012 року встановлено, що у приміщеннях квартири АДРЕСА_3 виявлено сліди пилу, який проник до квартири АДРЕСА_3 через наскрізний протяг повітря через міжповерхове перекриття та через щілини між плінтусами та паркетною підлогою між магазином та квартирою АДРЕСА_3 . Технічних ушкоджень, руйнацій, а також явно виражених дефектів конструкцій будинку в квартирі АДРЕСА_3 не виявлено (а. с.11-13, том 1).
Враховуючи той факт, що встановити достовірно час виникнення пошкоджень у квартирі АДРЕСА_2 , експертам не надається можливим, за таких обставин встановити причино-наслідковий зв`язок між пошкодженнями та руйнуваннями в квартирі АДРЕСА_2 та проведеними роботами із перепланування вбудованого нежитлового приміщення, що належить ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 , експертам не надається за можливим.
Відповідно до візуального обстеження конструкцій житлового будинку у квартирі АДРЕСА_2 - явних дефектів та пошкоджень конструкцій, які впливають на нормальну експлуатацію будівлі - не виявлено. Проводячи зіставлення ознак зносу зазначеного у Стандарті житлового комунального господарства України. «Житлові будинки. «Правила визначення зносу житлових будинків», експерти зазначають, що конструкції у квартирі АДРЕСА_2 в цілому знаходяться у задовільному технічному стані.
Всі пошкодження, які на момент дослідження були наявні у приміщеннях квартири АДРЕСА_2 (див. Дослідницьку частину «По сьомому питанню») суттєво не впливають на експлуатацію квартири згідно функціонального призначення. Дані пошкодження можливо усунути шляхом проведення ремонтних робіт (а. с. 105-146, том 3).
Судовими експертами Баляй О. Б. та Власенко К. П. за наслідками проведеного експертного дослідження від 16 грудня 2019 року № 2632-19 встановлено, що виконані роботи щодо вбудованого приміщення магазину, розташованого в будинку АДРЕСА_1 , з урахуванням відсутності в повному обсязі виконавчої та проектної документації щодо вище вказаного об`єкту та наявних проектної документації із перепланування вбудованих приміщень магазину на АДРЕСА_1 , розробленого ПП ЛІДЕР-ПРОЕКТ (а. с. 24, том 2) та робочого проекту «газифікація теплогенераторної магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 » (а. с. 214 - 217, том 2) відповідають архітектурно-планувальним рішенням зазначених у робочих проектах: «Перепланування вбудованих приміщень магазину на АДРЕСА_1 », «Газифікація теплогенераторної магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 » та Наказу Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій від 17 травня 2005 року № 76.
За результатами дослідження встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 ,                        50-х років будівництва, з відповідними ознаками фізичного зношення, у т.ч. нормативного та економічного характеру, зокрема зовнішніх конструкцій по усій будівлі, що притаманні даному типу забудови, у т.ч. з причин значних термінів експлуатації, пов`язаних з тривалою затримкою проведення поточних та капітальний ремонтів; будинок АДРЕСА_1 є будівлею із запроектованим вбудованим приміщенням продовольчого магазину з відповідною конструктивною схемою для улаштування просторових торгівельних приміщень (просторовість забезпечується колонами), що з урахуванням розташування у житловій будівлі, передбачає закладені проектом підвищені вимоги до основних конструктивних елементів даного поверху у сприйнятті навантажень від вище розташованих поверхів будівлі в цілому; колишнє функціональне призначення магазину, як продовольчий заклад торгівлі з обов`язковою наявністю приміщень холодильних камер (холодильників) для зберігання харчових продуктів, що передбачає наявність конструктивного рішення огороджувальних конструкцій та застосованих матеріалів з опором теплопередачі (утеплених стін, перегородок та перекриттів), і конструктивні складові яких, на відміну від проектів будівництва, зазвичай не деталізуються при відображенні в матеріалах технічної інвентаризації; виконання перепланувань в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виконано без втручання та демонтажу несучих конструкцій, а конструктивне рішення вбудованого приміщення будівлі, зокрема, саме в місці демонтованих стін та перегородок приміщень 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 і 16, та враховуючи товщину демонтованих перегородок, не передбачало (конструктивно у даному місці не було обумовлено, або - технічної необхідності в даному місці) наявності діафрагм жорсткості; дослідження перекриттів та їх примикань з зовнішніми несучими стінами будівлі та з внутрішніми несучими поздовжньо вкладеними на колонах балками, не виявив пошкоджень, деформацій та руйнацій; контрольними замірами та співставленнями встановлено відсутність конструктивного взаємозв`язку стін підвалу та квартири АДРЕСА_3 з демонтованими стінами (перегородками) магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для запроектованого виконання спільної роботи в сприйнятті та передачі навантажень на основу; обстеженням конструкцій приміщення під`їзду та сходової клітки, у т.ч. і примикання зі стінами квартири АДРЕСА_3 і магазину, пошкоджень, деформацій та інших ознак руйнацій не виявлено; дослідженням виявлено виконання перепланувань в квартирі АДРЕСА_3 пов`язаних: з демонтажами стін та перегородок, з перенесенням стіни санвузлу з дверним прорізом з відповідним збільшенням площі підлоги санвузлу за рахунок колишньої площі коридору, з перенесення дверного прорізу у кухні шляхом пробиття нового прорізу, і зокрема, вищезазначені перепланування відбулись в місці максимальної локалізації наявних пошкоджень квартири АДРЕСА_3 (тріщини кахлів на підлозі санвузлу, просідання паркетної підлоги у коридорі, що припадає на місце демонтованих стін приміщення шафи, тріщина арочного зведення, можливий перекіс дверного блоку безпосередньо встановленого в новоствореному прорізі кухні); наявні тріщини на галтелях в приміщенні коридору та житлової кімнати 7 є типовими експлуатаційними пошкодженнями, що зазвичай виникають в даних конструктивних елементах які найбільш слабкі в експлуатації такого роду будівель і зокрема біля дверних блоків, і більше пов`язані нормативним зношенням; наявні відшарування дверного блоку від дверного прорізу в житловій кімнаті 3 з урахуванням встановленої у блоці перекладини для фізичних вправ, свідчить про надлишкові непритаманні для даного конструктивного елемента експлуатаційні навантаження; наявність тріщин і в приміщеннях квартири, що розташовані над приміщеннями магазину в яких не виконувались демонтажні роботи; візуальне обстеження дверних блоків приміщень квартири АДРЕСА_3 на їх можливі просідання, крени, кручення тощо, що могли б бути спричинені нерівномірним просіданнями перекриттів, зокрема пов`язаних з переплануваннями нижче розташованих приміщень магазину, виявило відсутність невідповідних притворів, затирань, ущільнень, збільшених зазорів тощо, а виконання ремонтних робіт по усуненню пошкоджень в коробках, полотнах та у фурнітурі не було виявлено; за станом паркетного покриття в ходових місцях дверних прорізів та порогів дверних блоків, не встановлені ознаки наявних просідань та слідів по їх усуненню.
Тобто, враховуючи зазначене та за відсутності динаміки у розвитку пошкоджень з часом, наявні пошкодження в квартирі АДРЕСА_3 пов`язані в комплексі (сукупності) з конструктивними особливостями будівлі, роком будівництва, висотою приміщень, виконання примикань стін зі стелями з розчину у вигляді значних закруглень (галтелей), виконаними переплануваннями приміщень самої квартири, у т.ч. зі складністю при переплануваннях урахування конструктивного рішення підлоги, яке, враховуючи сталу висоту приміщень, суттєво не було змінено (підлога на дерев`яних лагах), тривалим терміном експлуатації приміщень без ремонту, з чого виходить, що пошкодження в приміщеннях квартири АДРЕСА_3 не пов`язані з переплануваннями на першому поверсі в приміщеннях магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема з прогинанням перекриттів першого поверху. Тобто, відсутній наявний причинно-наслідковий зв`язок між виявленими пошкодженнями у квартирі АДРЕСА_2 з виконаними у 2012 році роботами щодо вбудованого приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в будинку АДРЕСА_1 .
Пошкодження в приміщеннях квартири АДРЕСА_3 не пов`язані з переплануваннями на першому поверсі в приміщеннях магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та відсутній наявний причинно-наслідковий зв`язок між виявленими пошкодженнями у квартирі АДРЕСА_2 з виконаними у 2012 році роботами щодо вбудованого приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в будинку АДРЕСА_1 то для усунення виявлених пошкоджень щодо квартири 12 необхідно проведення поточного ремонту, виконання якого доцільне на теперішній час.
Враховуючи те, що дослідженням не встановлено втручання та демонтаж несучих конструкцій в приміщенні магазину під час перепланувань, відсутні ознаки пошкоджень, що можуть бути спричинені прогином перекриттів, втратою будівлею жорсткості тощо, враховуючи відсутню швидку динаміку розвитку пошкоджень у квартирі АДРЕСА_3 більше 7 років (перші занотовані свідчення, щодо наявності (виникнення) тріщин та пошкоджень в квартирі АДРЕСА_3 датуються 12 липня 2012 року , а їх виникнення не пов`язане з переплануваннями, що здійснювались у вбудованому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » окрім можливого впливу вібраційних процесів під час демонтажних робіт, виконання будь-яких заходів із забезпечення безпеки для подальшої експлуатації конструкцій та безпеки життєдіяльності у вбудованому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та у квартирі                         АДРЕСА_2 не потрібно, а для усунення наявних пошкоджень в квартирі АДРЕСА_3 необхідно проведення поточного ремонту.
Виконання перепланувань в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виконано без втручання та демонтажу несучих конструкцій, а конструктивне рішення вбудованого приміщення будівлі, зокрема, саме в місці демонтованих стін та перегородок приміщень 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 і 16, та враховуючи товщину демонтованих перегородок, не передбачало наявності діафрагм жорсткості та дослідження перекриттів та їх примикань з зовнішніми несучими стінами будівлі та з внутрішніми несучими поздовжньо вкладеними на колонах балками, не виявилено пошкоджень, деформацій та руйнацій.
Також, контрольними замірами та з співставленнями з технічною документацією, встановлено відсутність конструктивного взаємозв`язку стін підвалу та квартири АДРЕСА_3 з демонтованими стінами (перегородками) магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для запроектованого виконання спільної роботи в сприйнятті та передачі навантажень на основу.
Тобто, враховуючи зазначене та за відсутності динаміки у розвитку пошкоджень з часом, випливає, що пошкодження в приміщеннях квартири АДРЕСА_3 не пов`язані з переплануваннями на першому поверсі в приміщеннях магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а. с. 72-101, том 6).
Висновком експертів підсумовано, що наявні пошкодження в квартирі АДРЕСА_3 , пов`язані в комплексі з конструктивними особливостями будівлі, роком будівництва, висотою приміщень, виконання примикань стін зі стелями з розчину у вигляді значних закруглень (галтелей), виконаними переплануваннями приміщень самої квартири, тривалим терміном експлуатації приміщень без ремонту, з чого виходить, що можливі наслідки, що виявлені при огляді квартири АДРЕСА_2 , могли бути викликані фізичним зносом житлового будинку.
Судами встановлено, що наявний в матеріалах справи договір підряду № 12                                        від 27 листопада 2015 року містить кошторис робіт і матеріалів по проведенню ТОВ «Техметпром» ремонтно-будівельних робіт житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 . 
В матеріалах справи відсутні докази витрат на лікування, наявності у позивача захворювання, як не надано доказів і його причинного зв`язку з діями ОСОБА_3 .
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судами попередніх інстанцій досліджено фактичні обставини справи та встановлено, що факт порушення вимог державних будівельних норм встановив лише експерт                        ОСОБА_9 , однак його висновок судом першої інстанції оцінено критично, з наступних підстав.
Відповідаючи на перше запитання, експерт ОСОБА_9 зазначив, що демонтовано в ході реконструкції самонесучу стіну комбінованої кладки із керамічної цегли та легких бетонних каменів між приміщеннями 9 та 13, яка відноситься до несучих (капітальних) конструкцій будинку. Тобто, визначаючи тип знесеної стіни, експерт прийшов до висновку про те, що одна і та ж сама стіна одночасно є самонесучою, несучою та капітальною. Однак, такі типи стін, як самонесуча та капітальна, діючі ДБН В.2.6-162:2010 (п.5.10) не містять взагалі. Ними визначені наступні типи стін: несуча стіна; одношарова; стіна колодязної кладки; двошарова стіна; порожниста стіна із заповненим присором; одношарова обличкована стіна; стіна діафрагма; стіна жорсткості та несуча стіна.
В той час, як визначення типу стін в даному випадку має суттєве значення, оскільки на підставі такого експертного дослідження, яке відносить одночасно одну стіну до трьох різних типів стін експертом було здійснено висновок про те, що вбудованому приміщенні магазину яке належить на праві приватної власності відповідачу було здійснено реконструкцію, а не перепланування. Такий висновок зроблений з урахуванням попереднього щодо нібито демонтуванні капітальної стіни.
Експерт ОСОБА_9 у своєму висновку використав терміни державних стандартів, які втратили свою чинність з 01 вересня 2011 року, зокрема «самонесуча стіна». Таке поняття, як «самонесуча стіна» містилось в п.6.6. СНиП II-22-81 «Каменные и армокаменные конструкции», які втратили чинність на підставі Наказу Мінрегіонбуду України від 15 листопада 2010 року № 466 та Наказу від 30 грудня 2010 року № 571, яким було введено в дію ДБН В.2.6-162:2010 «Кам`яні та армокам`яні конструкції», які, в свою чергу, такого типу стін, як «самонесуча стіна» не містять взагалі.
Суди дійшли висновків, що очевидним є той факт, що висновки експерта ОСОБА_9 не ґрунтуються на діючих державних будівельних нормах і були зроблені експертом без остаточного встановлення типу демонтованої стіни.
Крім того, висновки експерта ОСОБА_9 суперечать висновкам судової будівельно-технічної експертизи № 2383-13 від 25 вересня 2014 року (а.с. 132-142, том 1) та висновкам експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 25 листопада 2016 року № 1858-16 (а. с.105-146, том 3).
Допитаний за клопотанням позивача, в судовому засіданні суду першої інстанції у якості спеціаліста професор, доктор технічних наук ОСОБА_11 зазначив про те, що самонесуча стіна не є несучою стіною.
Факт того, що такого типу стін, як «самонесучі стіни» не передбачено діючими державними будівельними нормами, не заперечувався і самим експертом                             ОСОБА_9 в судовому засіданні, який зазначив, що він має право використовувати власні терміни.
Суперечить іншим матеріалам справи і висновок експерта ОСОБА_9 щодо наявності продовження демонтованої стіни у вигляді стіни підвалу, яка має свій стрічковий фундамент, який співпадає в просторовій орієнтації зі стіною, що демонтована в результаті проведення робіт по реконструкції магазину (а. с.115 том 2).
Ці висновки спростовані висновками судової будівельно-технічної експертизи                                   від 25 вересня 2014 року № 2383-13 (а. с. 132-142, том 1) та висновками експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи                                 від 25 листопада 2016 року № 1858-16 (а. с. 105-146, том 3), а також поясненнями позивача ОСОБА_1 , який в судовому засіданні зазначив про те, що не заперечує той факт, що стіни, розташовані в шаховому порядку і демонтована стіна не має продовження і в підвальному приміщенні.
Судом першої інстанції враховано наявність Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 до Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Потапенко О. Г., Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними (а. с. 81, том 3).
Судами також враховано, що у цій цивільній справі було проведено ряд судових будівельно-технічних експертиз, висновки яких спростовують твердження про те, що                         ОСОБА_3 під час перепланування вбудованого приміщення магазину було демонтовано несучі стіни.
Суди відхилили посилання позивача та його представника на той факт, що висновки судової будівельно-технічної експертизи від 25 вересня 2014 року № 2383-13 є необ`єктивними через те, що експерт зробила висновок без наявності повної проектної документації по переплануванню магазину, обґрунтовано не прийнято судом до уваги, оскільки експерт зазначила в своєму висновку про неможливість надати відповіді на ті питання, задля вирішення яких була необхідна проектна документація. Крім того, висновок експерта ОСОБА_9 , на достеменність та об`єктивність якого посилався позивач ОСОБА_1 та його представник, також було зроблено без повної проектної документації.
Висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 25 листопада                             2016 року № 1858-16, який було зроблено вже за наявності проектної документації, не суперечить висновкам судової будівельно-технічної експертизи від 25 вересня                       2014 року № 2383-13 і одночасно суперечить висновкам експерта ОСОБА_9 , що є ще однією підставою для критичної оцінки висновку експерта ОСОБА_9 .        
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі                                     № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
З огляду на вищенаведені норми матеріального, процесуального права та встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди безпідставно відхилили як доказ експертний висновок від 16 листопада 2015 року № 33, складений судовим експертом ОСОБА_9., яким було встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та ушкодженнями у квартирі позивачів.
Одночасно колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що судами не було належним чином враховано тієї обставини, що перепланування приміщення магазину здійснювалось без  дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, адже предметом доказування у цій справі був причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача по переплануванню приміщень та пошкодженнями квартири позивачів, який доведений позивачами та встановлений судами не був.
Верховний Суд також вважає, що доводи касаційної скарги про неврахування судами правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі                                 № 369/1923/15-ц та постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 не заслуговує на увагу, адже фактичні обставини у справі, яка переглядається та у справах, вказаних позивачем у касаційній скарзі відмінні між собою.
 
Щодо клопотання ОСОБА_3 про закриття касаційного провадження
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Враховуючи те, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі стосувався застосування норм процесуального права, а фактичні обставини у справі, яка переглядається та у справах, вказаних позивачем у касаційній скарзі відмінні між собою, а підстав для закриття касаційного провадження касаційним судом не встановлено, клопотання ОСОБА_3 про закриття касаційного провадження задоволенню не підлягає.  
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України справа перевірена лише у межах доводів касаційної скарги, які не є достатніми для скасування судових рішень у цій конкретній справі.
Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
Щодо судових витрат 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями  400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Новомосковської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «Трубник», про зобов`язання привести нежитлове приміщення в попередній стан відповідно до будівельного плану та відшкодування збитків відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від  13 січня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 березня                                         2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
 	А. І. Грушицький