ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 травня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 389/2991/20
провадження № 22-ц/4809/858/21 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Чельник О. І., Черненка В. В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2021 року у складі головуючого судді Берднікової Г. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
21.10.2020 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, стягнутих за рішенням Знам`янського міськрайонного суду від 07 березня 2017 року у справі ЄУН №127/25519/16-ц. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісяця до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , потім в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , до досягнення ними повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох спільних неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_7 та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ще до розірвання шлюбу, за ъъ зверненням до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, рішенням Знам`янського міськрайонного суду від 07 березня 2017 року на її користь було стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30 листопада 2016 року і до досягнення повноліття. На той час відповідач стверджував у суді, що доходу не має, допомоги по безробіттю не отримує, його дохід - нерегулярний і мінливий. 
Дотепер відповідач умисно не виконує рішення суду, розмір заборгованості станом на 21 вересня 2020 року складав 30466,84 грн, взагалі нічим не допомагає дітям ні в грошовій, ні в натуральній формі. З часу винесення судом рішення суттєво змінилися обставини та матеріальне становище сторін: діти досягли підліткового віку, розмір витрат на їх утримання значно зріс та забезпечувати існування дітям лише власним коштом для неї надзвичайно важко. Окрім щоденних витрат на харчування, синам і доньці потрібно створити належні санітарно - гігієнічні умови проживання — світле, відремонтоване, прибране житлове приміщення з достатньою температурою повітря та окремими спальними місцями. Також дітей необхідно вдягати та взувати по сезону, купувати нижню білизну, миючі засоби, засоби гігієни, тощо. Дитяча куртка коштує 800 грн., і придбавши її навіть раз на рік, вона має думати, чим у цей місяць годувати дітей. Крім того, діти іноді хворіють і їй необхідно придбавати ліки та регулярно оздоровлювати їх, для чого також потрібні чималі кошти. Окрему статтю витрат становлять предмети для навчання та розвитку, від шкільних зошитів до гаджетів. Також дітям необхідно давати кишенькові кошти, що також потребує витрат з її боку.
Витрати на утримання їхніх дітей зростають, а присуджені аліменти за вказаним судовим рішенням є меншими за 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (2318 гривень з 01 липня 2020 року до 30 листопада 2020 року) та не забезпечує навіть мінімальні потреби кожного з них (500 грн на місяць на 30 днів дорівнює 20 гривень на день кожній дитині).
Позивач працює та отримує мінімальний дохід, їй надзвичайно важко забезпечити дітям належні умови для гармонійного зростання, розвитку та навчання лише власними силами.
З часу розірвання шлюбу між сторонами, відповідач майже не підтримує спілкування з дітьми, жодної іншої матеріальної чи натуральної допомоги синам і доньці, крім періодичних аліментів не надає, хоча в силу свого матеріального стану має змогу на те. Він офіційно отримав 3-тю групу інвалідності, у зв`язку з чим щомісячно отримує від держави дохід у вигляді прожиткового мінімуму. Крім того, група інвалідності в нього робоча і він отримує регулярний дохід від обробітку земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належать його родині, що дозволяє йому купувати паливо та їздити на автомобілі імпортного виробництва. Навіть при неможливості з`ясування судом джерел та розміру отримуваного відповідачем щомісячного доходу, за відсутністю даних про його офіційне працевлаштування в Україні, у випадку стягнення аліментів в частині від заробітку (доходу) боржника аліменти будуть нараховуватися із середньостатистичної зарплати у регіоні місця його реєстрації в Драбівському районі Черкаської області, що забезпечить дітям прожитковий мінімум на кожну дитину.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2021 року позов задоволено. 
Змінено спосіб стягнення аліментів, що присуджені рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровогадської області від 07 березня 2017 року ухваленим у справі № ЄУН 127/25519/16-ц, та стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми у розмірі 600 грн. на кожну дитину, на Ѕ частку заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей - аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання трьох дітей на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн на кожну дитину, вказаний розмір є меншим за мінімальний розмір, встановлений ст.182 СК України. 
Також суд зазначив, що зміна способу стягнення аліментів по суті не змінить самого розміру аліментів, оскільки  мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і розмір визначених судом аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації. Періодичне проживання дітей з батьком та придбання ним для дітей одягу, іграшок, продуктів харчування, в цьому випадку не впливає на вирішення спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Вказав, що є особою з інвалідністю ІІІ групи, отримує соціальну допомогу по інвалідності в середньому розмірі за шість останніх місяців - 1712 грн щомісячно. Знайти роботу, яка не протипоказана на даний час не має можливості, а тому ніде не працює. Його засоби існування, це присадибна земельна ділянка та допомога матері з її мізерної пенсії. Земельних наїв, грошових заощаджень не має. Вся соціальна допомога по інвалідності йде на сплату аліментів позивачу на утримання дітей.
Крім цього діти, з часу розірвання шлюбу, в період літніх канікул в 2017, 2018, 2019, 2020 роках проживали разом з ним і знаходилися на повному його утриманні, що підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області.
За період роздільного проживання з позивачем, крім аліментів ним надавалася допомога у виді придбанні одягу, продуктів харчування, коли вони знаходилися у нього.
В своєму рішенні суд вказує, що відповідач має заборгованість по аліментах в розмірі 30466,84 грн. Це не відповідає дійсності, так як з наданого позивачкою розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що відповідачем повністю виконується рішення Знам`янського міськрайонного суду від 07 березня 2017 року про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30 листопада 2016 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Зазначає, що будь-яких правових підстав змінювати розмір аліментів, визначених рішенням Знам`янського міськрайонного суду в справі № 127/25519/16-ц у державного виконавця не було. Розмір аліментів визначений в твердій грошовій сумі, а тому визначати розмір аліментів в залежності від середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості є діями неправомірними. Будь-яких змін з часу прийняття вказаного рішення матеріального або сімейного стану в житті відповідача не відбулося, навпаки за цей період встановлено III групу інвалідності з 21.01.2019 безтерміново. Також не відбулися будь-які зміни матеріального або сімейного стану і в житті позивача
Вважає, що відсутні правові підстави для збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення та визначення їх в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого законом на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи матеріальний стан, стан здоров`я, відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання дітей в розмірі визначеному судом.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).
У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.6-8).
Малолітні діти проживають разом з ОСОБА_2 (а.с.16). 
Позивач, окрім трьох спільних з відповідачем дітей, має на утриманні ще одну дитину – ОСОБА_9 , 2018 року народження (а.с.16).
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 березня 2017 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнуто аліменти на утримання дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2016 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. У рішенні також зазначено, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Рішення не оскаржувалося і набрало законної сили. Вказаним рішення встановлено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, від якої утримує доходи. Інші діти та сім`я у відповідача відсутні (а.с. 10-11).
Згідно довідок, виданих Драбівським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 21 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2020 року становить 30466,84 грн (а.с. 13-15).
Згідно довідки, видані виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 23 грудня 2020 року, відповідач ОСОБА_10 проживає по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживає один. Має земельну ділянку для особистого селянського господарства площею 0,4872 га (а.с. 45).
Згідно довідок Великохутірської сільської ради від 27 вересня 2017, від 06 серпня 2019 року та від 12 серпня 2020 року діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27 травня по 17 вересня 2017 року, 14 вересня - 02 серпня 2019 року, 24 червня - 11 серпня 2020 року проживали разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 і знаходилися на його утриманні (а.с. 46,47,48).
Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №130387 ОСОБА_1 з 21 січня 2019 року встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново. Причина інвалідності: загальне захворювання. Протипоказана важка фізична праця (а.с. 49).
Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 відповідач не перебуває у трудових відносинах (а.с. 50).
Протягом 2017 року відповідач окрім аліментів надавав допомогу на утримання своїх малолітніх дітей з придбання одягу, продуктів харчування, іграшок, що підтверджується копіями накладних та квитанції (а.с. 51-60), що не заперечується позивачем.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно із частинами першою, другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Відповідно до положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 відповідачем надано довідку від 15.02.2021 про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Золотонівської РДА, та отримує державну соціальну допомогу інвалідам 3 групи, розмір якої за період із січня 2020 по грудень 2020 року складає 19 272,50 грн (а.с.99).
Також відповідач, як на підставу відмови у задоволені позову посилався на те, що він не працює, оскільки є інвалідом, не отримує доходів, проте доказів того, що ОСОБА_1 не є працездатним і не має об`єктивної можливості влаштуватися на роботу, матеріали справи не містять.
Відповідачем також не надано доказів на підтвердження тяжкості свого захворювання. 
Встановлено, що ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця (а.с.49), однак не протипоказана праця взагалі, тобто він є працездатною особою.
Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - становить - 2218 гривень.
Врахувавши сімейний стан відповідача, що на його утримані немає інших дітей, стан здоров`я, що він є працездатною особою, а на утриманні позивача окрім трьох спільних дітей є ще одна малолітня дитина, що свідчить про зміну її сімейного та майнового стану, раніше визначений судом розмір аліментів становить менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини і її гармонійного розвитку, суд  першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовуОСОБА_2 та зміни способу стягнення аліментів і встановлення їх у розмірі Ѕ частки від доходу платника аліментів на трьох дітей, що відповідає положенням ст. 182, 192 СК України.
Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права повно і всебічно дослідив обставини, на які сторони посилались в обґрунтування своїх доводів, надані докази, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і застосував норми закону, що їх регулює, правомірно дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, присуджених за рішенням суду. 

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді          С. М. Єгорова

                                                                               О. І. Чельник

                                                                               В. В. Черненко