П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1724/20	
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
          
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача	Кравця О.О.	
судді -	Зуєвої Л.Є.	
судді -  за участю секретаря   	Коваля М.П. Уштаніт Ю.М. 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу державного реєстратора Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 на рішення  Херсонського  окружного адміністративного суду  від  04 листопада 2020 року по справі № 540/1724/20, прийнятого у відкритому судовому засіданні  у складі судді Войтовича І.І. за адміністративним позовом державного реєстратора Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України   про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

03 липня 2020 року  державний реєстратор Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом   до Міністерства юстиції України   та просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1" №1852/5 від 03 червня 2020 року, яким анульовано доступ державного реєстратора виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Рішенням Херсонського  окружного адміністративного суду  від  04 листопада 2020 року у задоволенні адміністративного позову було  відмовлено.

II.          КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ  ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ  УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Херсонського  окружного адміністративного суду  від  04 листопада 2020 року, представник позивача Лігінович Н.С. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким  задовольнити позов. 
Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує, тим, що перевірка не могла бути призначена на підставі листа Новокаховського ВП ГУНП у Херсонській області від 23.04.2020 №996/7. Посилання в листі на грубі порушення державним реєстратором вимог закону про державну реєстрайцію є лише припущенням слідчого органу. Допущені порушення є аналогічними і виникли в результаті неправильного застосування законодавства у сфері державної реєстрації. При прийнятті рішень державний реєстратор вважав, що може здійснити реєстрацію згідно нотаріально посвідчених довіреностей.
Кримінальне провадження триває на протязі року, однак жодних слідчих дій відносно державного реєстратора не проводилося, підозра не вручена, обвинувальний акт не направлений до суду, що свідчить про відсутність складу злочину в діях позивача.
Згідно п.14 Порядку за результатами проведення камеральної перевірки посадова особа Мін`юсту готує проект рішення Мін`юсту про результати проведення камеральної перевірки та у випадках, передбачених законами, про притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності, в якому зазначається така інформація:
1)          дата прийняття та номер зазначеного рішення;
2)          дата прийняття та номер рішення про проведення камеральної перевірки;
3)          прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких проводилася камеральна перевірка;
4)          наявність/відсутність порушень встановленого законом порядку державної реєстрації, суть виявлених порушень з посиланням на норми закону;
5)          у разі наявності порушень - відомості про прийняте рішення щодо притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності.
Апелянт вважає, що на вимогу суду відповідачем не було надано проект рішення, в якому повинні були бути наведені обгрунтування та притягнення позивача саме до такого виду відповідальності, судом 1-ої інстанції  не враховано дані обставини і помилково зазначено, що спірний наказ видано в рамках чинного законодавства, а також невірно зроблений висновок про наявність підстаів до застосування самої найсуворішої відповідальності - анулювання доступу до реєстру.
До позивача повинно бути застосовано відповідальність на підставі п.17 Порядку - п.5 ч.2 ст. 37-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Не надав суд першої інстанції правову оцінку порушеню з боку відповідача строків проведення камеральної перевірки. Строк проведення камеральної перевірки становить не більш як десять робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про проведення такої перевірки (п.11 Порядку №990).
Оскільки наказом №996/7 від 23 квітня 2020 року призначена камеральна перевірка, а сам наказ опубліковано на сайті Мінюсту 27 квітня 2020 року, то проведення перевірки, в будь-якому разі, повинно бути завершене 12 травня 2020 року.
Якщо оглянути два накази №996/7 від 23 квітня 2020 року та №1852/5 від 03.06.2020 року (який є предметом спору), то очевидним є факт проведення камеральної перевірки з 23 квітня 2020 року (27 квітня 2020 року) по 03 червня 2020 року. Тобто камеральна перевірка проведена протягом 28 робочих днів (26 робочих днів).
Відомості про проведення камеральної перевірки розміщено на офіційному сайті Мінюсту на третій робочий день, що підтверджується даними офіційного сайту.
Апелянт ввважає , що наведене свідчить про те, що відповідач заздалегідь вирішив результат проведення камеральної перевірки, ще до її проведення, а строк проведення такої перевірки в 28 робочих дні (26 робочих дні) в поєднанні з позбавленням позивача будь-якої можливості, окрім можливості судового оскарження результату камеральної перевірки, захистити свої права свідчить про суб`єктивний характер перевірки.
23.02.21 року, до апеляційного суду надійшов відзив відповідача  на апеляційну скаргу, в якому вважають, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а навелені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

III.          ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ: 

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому на 14.04.2021 року.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона  не підлягає задоволенню з наступних підстав: 

IV.          ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом 1-ої інстанції та апеляційної інстанції було встановлено, що до Міністерства юстиції України надійшов лист Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області від 21.02.2020 №2245/04/3920 відповідно до якого останній просить "…провести відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІV та постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 "Про затвердження Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" перевірку дій державного реєстратора реєстраційного відділу виконавчого комітету Голопристанської міської ради ОСОБА_1 щодо дотримання ним визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень під час проведення реєстраційних дій….".
В даному листі Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області зазначено про здійснення досудового розслідування в кримінальному проваджені за №42019231070000092 від 21.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, слідчим органом були встановлені грубі порушення державним реєстратором реєстраційного відділу виконавчого комітету Голопристанської міської ради ОСОБА_1 вимоги Конституції України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV та постанови КМУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25.12.2015 № 1127, що полягало у неправомірній реєстрації у 2018-2019 роках об`єктів нерухомого майна земельних ділянок, що належали фізичним особам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,, ОСОБА_24 на особу ОСОБА_25 , що представляв інтереси зазначених осіб на підставі виданих ними довіреностей.
Наказом Міністерства юстиції України "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 " від 23.04.2020 №996/7, із посиланням на  ст.371 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку №990 (зі змінами), із зазначенням  листа Новокаховського ВП ГУНП у Херсонській області від 21.02.2020 №2245/04/39-20,як підстави для перевірки ,було призначено камеральну перевірку державного реєстратора виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 щодо проведених реєстраційних дій за об`єктами нерухомого майна - земельних ділянок з кадастровими номерами: 6522383200:05:001:0652; 6522383200:05:001:0648; 6522385000:06:001:1189; 6522383400:04:001:0364; 6522383400:04:001:0366; 6522383400:04:001:0362; 6522383400:04:001:0363; 6522383200:05:001:0699; 6522383200:05:001:0694; 6522383200:05:001:0679; 6522383200:06:001:1077; 6522384200:04:001:0496; 6522385000:06:001:1075; 6522383200:05:001:0686; 6522384200:04:001:0431; 6522383200:05:001:0710; 6522383500:03:001:0583; 6522385000:06:001:1058; 6522383200:05:001:0690.
Директором Департаменту нотаріату та державної реєстрації ОСОБА_26 було надіслано до відділу прес-служби Управління інформаційної політики службову записку від 27.04.2020 № 3187-19.2.2-20 з проханням розмісти на сайті Міністерства юстиції України у рубриці "Моніторинг реєстраційних дій та камеральної перевірки" наказ від 23.04.2020 № 996/7.
27 квітня 2020 року о 13:23 Мінюстом було опубліковано на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України наказ про проведення перевірки від 23.04.2020 №996/7 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Листом від 30.04.2020 № 4039/19.2.2/20 повідомлено Новокаховський ВП ГУНП в Херсонській області щодо виданого наказу від 23.04.2020 №996/7 про проведення камеральної перевірки та надіслано відповідний лист від 24.04.2020 №3932/19.2.2/-20 на адресу виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області, за місцем роботи позивача державного реєстратора, в якому Мін`юст також зазначив щодо направлення адресату копії документів та іншу інформацію, яка стосувалася предмету перевірки із зазначенням електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначенням терміну надання документів до 30.04.2020. 
За результатами проведеної камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 , із посиланням на п.2 частини 2 статті 37-1 Закону № 1952-IV був прийнятий  наказ Міністерства юстиції України від 23.04.2020 №996/7 , яки м , яким анульовано доступ державного реєстратора виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та який був вмотивований тим , що          "…25.09.2018 до реєстратора звернулася уповноважена особа ОСОБА_27 - ОСОБА_25 із заявою про державну реєстрацію права власності, зареєстрованою у базі даних заяв Державного реєстру прав за №30303032 (далі - заява №30303032). Для проведення державної реєстрації прав подано: наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 20.09.2018 №3299-СГ про передачу у власність, зокрема ОСОБА_27 земельну ділянку з кадастровим номером 6522383200:05:001:0652; довіреність для представлення інтересів ОСОБА_27 ОСОБА_25 , посвідчена приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В. від 02.11.2017 за №2218.
За заявою №30303032 Реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01.10.2018 №43276647, на підставі якого відкрито розділ №1656661965223 щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим №6522383200:05:001:0652 (далі - земельна ділянка) та внесено запис про право власності на об`єкт нерухомого майна №28168760 за ОСОБА_27 . У подальшому, Реєстратором 01.10.2018 на підставі вищевказаного рішення внесено зміни до запису про право власності №28168760, яким змінено відомості про власника земельної ділянки з ОСОБА_27 на ОСОБА_25 . При цьому документи, що підтверджують факт набуття права власності ОСОБА_25 за відомостями Державного реєстру прав - відсутні…. Аналогічні порушення, вчинені Реєстратором, встановлено при розгляді заяви №30327222.
25.09.2018 до Реєстратора звернулась уповноважена особа ОСОБА_3 - ОСОБА_25 із заявою про державну реєстрацію права власності, зареєстрованою у базі даних заяв Державного реєстру прав за №30304064 (далі - заява №30304064). Для проведення державної реєстрації прав подано: наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 20.09.2018 № 3299-СГ про передачу у власність, зокрема ОСОБА_3 , земельну ділянку з кадастровим номером 6522383200:05:001:0648;           довіреність для представлення інтересів ОСОБА_3 ОСОБА_25 , посвідчена приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В. від 02.11.2017 за №2217.
За заявою №30304064 Реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01.10.2018 №43278136, на підставі якого відкрито розділ №1656734065223 щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 6522383200:05:001:0648 (далі - земельна ділянка1) та внесено запис про право власності №2817023 за ОСОБА_25 . Під час проведення державної реєстрації Реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на земельну ділянку за уповноваженою особою заявника ОСОБА_25 , а не за заявником і власником земельної ділянки1 ОСОБА_3 ….
Аналогічні порушення, вчинені Реєстратором встановлено при розгляді заяв №№ 35518743, 35484129, 35483372, 35482686, 35482471, 30324425, 30325480, 30330217, 30338624, 30194229, 36088341, 30194528, 30329705, 34055696, 30331349, 35503649, 30192881, 30344112…".
Встановлені обставини призвели до порушення державним реєстратором ОСОБА_1. вимог ст.ст. 3, 10, 18, 26, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Копія вказаного наказу була направлена Мін`юстом супровідним листом від 04.06.2020 №4770/19.2.2/11-20 до Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області та листом від 04.06.2020 №4769/19.2.2/-20 до виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області. Також, даний наказ було надіслано до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" листом № 4768/19.2.2/36-20 від 04.06.2020 для виконання із проханням надати інформацію щодо виконання останнього. 
У своєму листі Державне підприємство "Національні інформаційні системи" від 11.06.2020 № 1985/13.2-11 повідомило Міністерство юстиції України про анулювання 04.06.2020 підприємством доступу державному реєстратору виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зазначено про те, що станом на 04.06.2020 державний реєстратор виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області Сафонова А.В. має ідентифікатори доступу до Державного реєстру прав.

V.  РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)ТА ВИСНОВКИ СУДУ:
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (в редакції чинній на момент спірних правовідносин, далі - Закон №1952-IV)
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 3 Закону №1952-IV внесення відомостей до Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор:
встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Частиною 1 статті 18 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Згідно з пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127) (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.
Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав.
Відповідно до пункту 10 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141 (далі - Порядок № 1141), під час розгляду заяви державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про:
нерухоме майно;
право власності та суб`єкта цього права;
інші речові права та суб`єкта цих прав;
іпотеку та субєкта цього права;
обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 1141 Пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:
1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи:
для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, податковий номер;
для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України;
для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер;
2) за адресою об`єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 1141 під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор додатково здійснює пошук інших заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на те саме майно та рішень судів про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією таких прав, у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.
Відповідно пункту 13 Порядку № 1141 пошук заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у базі даних про реєстрацію заяв і запитів здійснюється за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна та ідентифікаторами, визначеними у підпунктах 2 і 3 пункту 11 цього Порядку.
Статтею 2 Закону №1952-IV передбачено, що реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
Відповідно до частини 1 статті 23 Закону №1952-IV розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:
подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV, інформації про зареєстровані до 01.01.2013 речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.
Відповідно до частини другої статті 17 Закону №1952-IV реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону №1952-IV державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.
Згідно з пунктом 25 Порядку № 1127 (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій) документи та/або відомості, сформовані державним реєстратором за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час розгляду заяви, а також електронні копії оригіналів документів, поданих для державної реєстрації прав, виготовлені шляхом сканування та долучені до відповідної заяви, зберігаються в електронній формі у цьому Реєстрі.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;
9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;
12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (частина друга наведеної статті).
Відповідно до пункту 40 Порядку № 1127 (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та цим Порядком.
Згідно зі статтею 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:
укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;
свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;
свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;
виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;
свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;
свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 01.01.2013 органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;
рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;
державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01.01.2013;
рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;
ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;
заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;
рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;
рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;
інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:
рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної
сили;
рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;
визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;
рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;
договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката;
закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном;
інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 37-1 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.
За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.
У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.
За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:
1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;
2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;
3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;
4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;
5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.
Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених  пунктами 1  і  2  частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.
Рішення, передбачені  пунктами 3-5  частини другої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття.
У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.
У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав щодо нотаріуса йому забезпечується доступ до Державного реєстру прав у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону.
  Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 990).
Пунктом 2 Порядку №990 передбачено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до  Закону України  "Про звернення громадян", і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.
До розгляду скарги, поданої відповідно до  Закону України  "Про звернення громадян", з метою повного та всебічного її розгляду, що потребує отримання додаткових відомостей по суті скарги, зокрема пояснень державного реєстратора/суб`єкта державної реєстрації, копій документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, за ініціативою Мін`юсту можуть залучатися його територіальні органи.
У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до  Закону України  "Про звернення громадян" і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації з прийняттям обов`язкових до виконання рішень, передбачених Законами.
Пунктом 4 Порядку №990 передбачено, моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: 1) порушення строків, визначених Законами; 2) проведення реєстраційних дій в неробочий час; 3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; 4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; 5) скасування (видалення) записів з реєстрів; 6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом. Періодичність моніторингу реєстраційних дій за окремими зазначеними критеріями, перелік державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг за критерієм, визначеним у підпункті 6 цього пункту, а також строк, протягом якого проводиться такий моніторинг, визначаються (затверджуються) Мін`юстом з розміщенням відповідної інформації на офіційному веб-сайті.
Згідно п.1-2 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань:  здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;  виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;
Пунктом 5 Порядку № 990 визначено, що за результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг. У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.
Відповідно до приписів пункту 10 статті 1 Закону № 1952-IV камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав.
Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін`юсту. Наказ Мін`юсту про проведення камеральної перевірки в обов`язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті. Копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації (пункти 6, 7 Порядку № 990).
Під час проведення камеральної перевірки комісія має право: 1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів; 2) витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; 3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень (пункт 8 Порядку № 990).
Відповідно до пункту 9 Порядку № 990 камеральна перевірка за результатами здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
За результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу (пункт 10 Порядку № 990).
Згідно п. 12 Порядку № 990 Мін`юст не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу рекомендованим листом з описом вкладення примірник відповідного рішення Мін`юсту, до якого додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.
У разі розміщення на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації відомостей про його електронну адресу такому суб`єкту у строки, визначені абзацом першим цього пункту, надсилається на його електронну адресу електронна копія відповідного рішення Мін`юсту, виготовлена шляхом сканування. До зазначеної копії додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки.
Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту.
Європейська Конвенція про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР  від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України  є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1  ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина,  її права  та  свободи визнаються    найвищими   цінностями   та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії»(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та  п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року).
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).
Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

(1)          Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у    статті 2 КАС України    (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами статті 37-1 Закону №1952-IV за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення, зокрема, про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.
Під час вирішення питання про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав приймається до уваги тип порушення, наслідки такого порушення, а також сукупність з іншими порушеннями. При цьому, результат вчинення одного й того ж порушення може мати різні правові наслідки. Тому, з метою об`єктивного застосування заходів до суб`єктів державної реєстрації за результатами здійснення контролю, Мінюст враховує співрозмірність вчинених правопорушень та можливе настання негативних наслідків.
Аналіз положень пункту 4 Порядку №990 свідчить, що  моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за відповідними  критеріями , тому апеляційний суд вважає , що  відповідно до вимог статті 37-1 Закону № 1952-IV інформація зазначена у листі Новокаховського ВП ГУНП у Херсонській області від 23.04.2020 №996/7 була належною підставою для здійснення заходів контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації, оскільки поліція має відповідно до вимог п.1-2 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» відповідно до покладених на неї завдань виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, та  вживати у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, у тому числі звертатись до Мін`юсту із відповідними листами та відповідно Мін`юст зобов`язаний  на реагувати на ці звернення згідно п. 4 Порядку № 990, незважаючи на те, що пунктом 2 Порядку №990 передбачено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до  Закону України  "Про звернення громадян", і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах, Міністерство юстиції України мало відреагувати на зазначену інформацію та перевірити її щляхом проведення камеральної перевірки.
Аналіз наведених вище приписів законодавства дає підстави для висновку, що проведенню камеральної перевірки передує обов`язок відповідача повідомити державного реєстратора та/або суб`єкта державної реєстрації про факт проведення такої перевірки та правові підстави її проведення (пункти 6,7 Порядку №990).
Повідомлення державного реєстратора та/або суб`єкта державної реєстрації про проведення камеральної перевірки та надсилання копії наказу про її проведення є обов`язком відповідача, а тому наявність у позивача можливості ознайомитися зі змістом цього наказу на офіційному сайті Міністерства юстиції України не спростовує протиправності такаго неповідомлення ,    оскільки, відповідно до  статті 19 Конституції України, ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а отже, позивач не зобов`язаний здійснювати моніторинг сайту Мін`юсту щодо розміщення на ньому такої інформації.
Аналогічна правова позиція вказана  у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №826/12480/17.
Але, відповідно до  п. 12 Порядку № 990 Мін`юст надіслав суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебував державний реєстратор - виконавчому комітету Голопристанської міської ради Херсонської області рекомендованим листом  від 24.04.2020 №3932/19.2.2/-20, з описом вкладення примірник відповідного рішення Мін`юсту про проведення камеральної перевірки.
Діюча на момент перевірки редакція пункту 9 Порядку № 990 не передбачала, що результати камеральної перевірки оформляються довідкою. 
Порушення строків проведення камеральної перевірки не є окремим свідченням недійсності її результатів.
Водночас, повноваження Міністерства юстиції України з цього питання є дискреційними. Обсяг дискреції Міністерства юстиції України обумовлюється конкретними обставинами/ситуацією (як-то суть, характер порушень, їх наслідки).
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленої у рішенні від 10 квітня 2019 року в справі №826/16495/17, потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті  закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана  законом  виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади. Отже,  закон  повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій.
Наявність дискеційних  повноважень у Міністерства щодо анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав,  не означає, що орган державної влади не повинен дотримуватись механізму, встановленого  Закону №1952-ІV, тобто правової процедури здійснення його повноважень, встановленої ним, а також відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності.
Аналогічний правовий підхід застосований у постановах Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №816/1366/17, від 23.06.2020 в справі №826/17920/17, від 17.06.2020 у справі №826/15847/17, від 30.04.2020 у справі №820/5458/17.
У частині 2 статті 37-1 Закону №1952-IV визначено перелік спеціальних санкцій, які застосовуються органом контролю - Міністерством юстиції України, зокрема за результатами моніторингу та проведеної камеральної перевірки. Ці санкції є заходами юридичної відповідальності організаційного та адміністративного характеру, що накладаються на державного реєстратора у разі виявлення у його діях порушень порядку державної реєстрації.
Ці санкції є альтернативними - Міністерство юстиції України обирає ту санкцію, яка відповідає особі порушника та тяжкості виявленого порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.03.2021 року у справі № 160/2467/19.
Апелдяційний суд вважає , що відсутність вироку суду , який набув законної сили щодо  дій державного реєстратора не може бути підставою для незастосування іншого виду відповідальності, передбаченого законом,а саме адміністратиних санкцій за вчинені порушення.
У випадку застосування анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державні реєстратори не позбавлені права на працю та вправі здійснювати діяльність, яка не стосується дій щодо вчинення державної реєстрації прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців, що не позбавляє можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 18 жовтня 2018 року у справі № 808/2432/18, від 15 серпня 2019 року у справі № 840/3275/18, від 01 жовтня 2019 року, від 21 листопада 2019 року у справі № 420/1065/19, від 21 січня 2021 року у справі №420/4262/19,
Враховуючи встановлені обставини справи, принципи верховенства права, належного врядування, з ура хуванням встановлених у цій справі обставин щодо характеру порушень допущених позивачем , практику ЄСПЛ , як джерело права, правові позиції Верховного  суду , вважає обґрунтованим   висновок суду 1-ої інстанції щодо відсутності  підстав для задоволення позову, так як наказ Міністерства юстиції України від 23.04.2020 №996/7 , яким був анульований доступ державного реєстратора виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був прийнятий в порядку , у межах повноважень та у спосіб, встановлений Конституцією та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».  
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду:

Судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права, справу розглянуто повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийнятне та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.
Апеляційний суд доходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги , та зміни чи скасування рішення суду 1-ої інстанції, а  також вважає, що відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст. 6 та ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 242, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  державного реєстратора Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення  Херсонського  окружного адміністративного суду  від  04 листопада 2020 року-  без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та  може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30-ти днів.

Повне рішення складене та підписане  20.05.2021 року

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Коваль М.П.    Зуєва Л.Є.