Дата документу 19.05.2021 Справа № 336/42/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №336/42/21 Головуючий у 1-й інстанції: Боєв Є.С. 
Провадження №22-ц/807/1280/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року
м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря 	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Путій Д.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2021 року про закриття провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 19 по 21 лютого 2003 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 2 000,00 доларів США з терміном повернення на першу вимогу, про що між ними укладено відповідний договір у вигляді розписки. 18 грудня 2003 року ОСОБА_2 знову взяла в борг 600,00 грн і 400,00 доларів США, і 22 грудня 2003 року 600,00 доларів США, розписка дописувалася ОСОБА_2 власноруч.

Всього ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 3 000,00 доларів США і 600,00 гривень.

28 травня 2020 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 направила вимогу-нагадування про повернення суми боргу в розмірі 3000,00 доларв США і 600,00 гривень до 26 червня 2020 року, але у визначений термін сума боргу повернута не була.

Враховуючи, що вимогу про повернення суми боргу в розмірі 3000,00 доларів США і 600,00 гривень ОСОБА_2 виконано не було, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з вказаним позовом про стягнення боргу.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 , просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 85680,00 грн і перерахувати її на банківські реквізити ОСОБА_1 .

        Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя  від 09 лютого 2021 року провадження у справі закрито на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2021 року, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково встановлено, що позов подано до померлої особи, оскільки смерть ОСОБА_2 мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 30 грудня 2020 року, засобами поштового зв`язку, тобто, на момент подачі позовної заяви ОСОБА_2 ще мала цивільну процесуальну правоздатність і була стороною у цій справі на момент подачі позову. 

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позов пред`явлено до померлої особи, спір не може бути вирішено стосовно цієї особи в порядку будь-якого судочинства, у зв`язку з чим на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, провадження у справі підлягає закриттю.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. (а.с.1-17).

Вказана позовна заява надійшла до суду 05 січня 2021 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. (а.с. 21-22).

11 січня 2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на адреси учасників справи було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі, копію позову з додатками, для відповідача. (а.с. 23).

На адресу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 15 січня 2021 року було повернуто поштовий конверт-повідомлення, направлений на адресу ОСОБА_2 , з відміткою «адресат помер». (а.с.25).

01 лютого 2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було зроблено запит до Запорізького міського відділу ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідно до якого просили повідомити чи зареєстрований факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За інформацією, наданою поштовим відділенням №71, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с. 27).

З актового запису про смерть №17, наданого Запорізьким міським відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 05 лютого 2021 року №190/21.19-21, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 .(а.с. 30-32).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2021 року закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. (а.с. 33).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України).

З аналізу пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.
Статтею 24 ЦК України визначено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

За змістом статті 25 ЦК України усі фізичні особи мають здатність бути носіями цивільних прав та обов`язків (мати цивільну правоздатність). Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Положеннями статті 46 ЦПК України передбачено, що усі фізичні і юридичні особи мають здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Отже, фізична особа може набути права та обов`язки, в тому числі і процесуальні, виключно за життя.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку. 

Отже, якщо позов пред`явлено до померлої особи, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі - спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі №185/998/16.

Встановивши, що ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до померлої особи, правоздатність якої на час пред`явлення позову припинилась, тому позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не підлягала розгляду в суді в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року). Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. 

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування судами першої інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно братии до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, оскільки оскаржувана ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2021 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм права, підстави для їїї скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відсутні підстави для розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. 

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 20 травня 2021 року.

Головуючий, суддя        Суддя         Суддя
Подліянова Г.С.        Гончар М.С.        Маловічко С.В.