УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/478/21 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б. 
Категорія 45 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Микитюк О.Ю., 
Трояновської Г.С. 
секретаря 
судового засідання Лісової Т.С.
без участі сторін
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сташківа Т.Б.
у цивільній справі №285/478/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -
в с т а н о в и в:

У січні 2021 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача  ОСОБА_1 на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди — 40 000,00 грн. В обґрунтування поданого позову позивачка зазначала, що ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2021 року № 285/39/16-к ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України — закрито. Зазначеною ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_1 наніс ОСОБА_2 умисні легкі тілесні ушкодження та встановлено в діях ОСОБА_1 наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , їй було заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглоба з переходом на верхню частину передпліччя, які належать до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судової експертизи. Через умисні протиправні дії ОСОБА_1 , позивачка тривалий час переносила фізичний біль та страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також душевні страждання через безпідставність заподіяних їй образ та травм, що позбавило останню можливості працювати, оскільки тривалий час боліла рука. На підставі викладеного, позивачка просила задовольнити позов у повному обсязі.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) гривень.
У решті позову відмовлено.
Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у частково зменшеному розмірі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема вказує, що у позовній заяві ОСОБА_3 надає завідомо неправдиву інформацію про те, що вона була змушена тривалий час переносити фізичний біль і страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, не надавши доказів про звернення до лікарні та лікування. Згідно висновку експерта №635 від 02.11.2015 року позивачці були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця та садна зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглоба з переходом на верхню частину передпліччя, які належать до легких тілесних ушкоджень. Крім того вважає, що позивачкою не надано суду доказів про те, що їй тривалий час боліла рука та вона вживала заходи, щоб припинити біль. В чому саме виразився характер та обсяг психічних, душевних страждань і характер немайнових втрат не зазначено як в позовній заяві, так і в рішенні суду. Також, вважає, що доводи щодо образ є надуманими, а щодо того, що вона не могла працювати, то такі доводи вважає необґрунтованими, оскільки позивачка ніколи і ніде не працювала. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами та доповненнями.
Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч.1 ст.369 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2015 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 . Зокрема, ОСОБА_1 схопив порубане поліно, що знаходилось на подвір`ї ОСОБА_5 та кинув його в ОСОБА_3 , таким чином наніс удар вказаним поліном в область ліктьової частини лівої руки, спричинивши ОСОБА_3 фізичний біль та тілесні ушкодження.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 згідно висновку експерта №635 від 02.11.2015 потерпілій ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглоба з переходом на верхню частину передпліччя, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, що виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 - ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.
Вказані обставини встановлені ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2021 року №285/39/16-к та не підлягають доказуванню згідно вимог ч.6 ст.82 ЦПК України.
Вказаною ухвалою суду від 13 січня 2021 року звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України — закрито. Кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав (а.с.6).
Відповідно до вимог п.1,п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі та п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності згідно зі статтею 49 КК України не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими (Постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 398/571/15-ц).
Відповідно до змісту ч.6 ст.82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, обставини вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, встановлені ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2021 року № 285/39/16-к та не підлягають доказуванню згідно вимог ч.6 ст.82 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. 
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
В даному випадку суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що завданням тілесних ушкоджень відповідачем також завдано позивачці і моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування, суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Також судом враховано глибину фізичних та душевних страждань, характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.
Тобто, судом надана належна оцінка всім обставинам справи.
За змістом статей 12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами 
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.
Доводи апелянта висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів.
Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.
Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:                         Судді: