УХВАЛА
 
11 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 607/19779/18
провадження № 51-1420 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2020 року щодо нього та ОСОБА_5 і на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 05 січня 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Заліщики Тернопільської області, 
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України (далі – КК), та призначено йому покарання на строк 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, а за частиною 2 статті 289 КК – на строк 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього майна, що є його власністю.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання на строк 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нойштреліц ФРН та жителя м. Зборова Тернопільської області,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 289 КК, та призначено йому покарання на строк 7 років позбавлення волі, а за частиною 2 статті 289 КК – на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено остаточне покарання на строк 7 років позбавлення волі.
Цивільний позов представника потерпілого про відшкодування майнової шкоди задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь                       ОСОБА_6 287 359,70 грн майнової шкоди.
2. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року ОСОБА_5 оголошено в розшук, матеріали за апеляційними скаргами його захисника та прокурора Тернопільської місцевої прокуратури на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2020 року щодо                              ОСОБА_5 виділено в окреме провадження, яке зупинено в цій частині до його розшуку.
3. За обставин, детально викладених у вироку, на початку червня 2018 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 спільно з Особа_1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перебуваючи в м. Тернополі, домовились спільно заволодіти транспортним засобом марки «Honda CR-V». Із цією метою ОСОБА_4 та Особа_1 у нічний період доби 03 червня 2018 року на автомобілі марки «Рено Трафік» їздили по вулицях м. Тернополя.
Близько 03:00 03 червня 2018 року ОСОБА_4 та Особа_1 приїхали до будинку АДРЕСА_1 , де побачили автомобіль «Honda CR-V». Залишивши автомобіль «Рено Трафік» неподалік, ОСОБА_4 та Особа_1 підійшли до автомобіля, який належить потерпілому ОСОБА_6 , та, переконавшись у тому, що за ними ніхто не спостерігає та їхні дії не будуть помічені сторонніми особами, ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь підготовленого дубліката ключа запалювання відчинив передні двері та завів двигун. У подальшому Особа_1 сів за кермо автомобіля «Honda CR-V», виїхав із двору будинку та попрямував у сторону м. Зборова Тернопільської області, а ОСОБА_4 поїхав слідом за Особа_1 на автомобілі «Рено Трафік».
Внаслідок незаконного заволодіння автомобілем марки «Honda CR-V» потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди в розмірі 287 359,70 грн.
Окрім цього, 07 червня 2018 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 спільно з Особа_1 та ОСОБА_7 перебували в                                         м. Тернополі, де домовились незаконно заволодіти транспортним засобом марки «Honda CR-V». Із цією метою ОСОБА_4 , Особа_1, а також ОСОБА_7 у нічний період доби 08 червня 2018 року на автомобілі марки «Рено Трафік» їздили по вулицях                             м. Тернополя для того, щоб знайти автомобіль марки «Honda CR-V».
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 спільно з Особа_1 та ОСОБА_7 близько 03:00 08 червня 2018 року приїхали автомобілем «Рено Трафік» до будинку АДРЕСА_2 , де побачили автомобіль марки «Honda CR-V». Зупинивши автомобіль «Рено Трафік» неподалік, ОСОБА_7 залишився за кермом автомобіля, а ОСОБА_4 та Особа_1 підійшли до автомобіля марки «Honda CR-V», який належить потерпілій ОСОБА_8 . Переконавшись у тому, що за ними ніхто не спостерігає та їхні дії не будуть помічені сторонніми особами, ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь підготовленого дубліката ключа запалювання відчинив передні водійські двері даного автомобіля, після чого завів двигун та під`їхав на цьому автомобілі до місця, де був припаркований автомобіль «Рено Трафік». У подальшому за кермо «Honda CR-V» сів ОСОБА_7 та поїхав на ньому об`їзну дорогу в сторону                                  м. Броди Львівської області, а ОСОБА_4 та Особа_1 сіли в автомобіль «Рено Трафік» та поїхали слідом за ОСОБА_7 .
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , Особа_1, а також ОСОБА_7 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, що виразились у незаконному заволодінні автомобілем марки «Honda CR-V», потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальної шкоди в розмірі 512 777,80 грн.
Доводи касаційної скарги
4. У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на пункти 1, 2 частини 1                    статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), просить, як можна зрозуміти з її змісту, скасувати судові рішення щодо нього і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
5. На обґрунтування своєї позиції сторона захисту зазначає, що вважає неправильним залучення як потерпілого лише ОСОБА_6 , оскільки, як убачається з технічного паспорту на автомобіль марки «Honda CR-V», його власником є дружина ОСОБА_6 .
6. Крім того, зазначає, що протокол обшуку від 26 червня 2018 року, протокол проведення слідчого експерименту від 27 червня 2018 року, протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії – зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 27 червня 2018 року, протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії – аудіоконтролю особи від 06 липня 2018 року є недопустимими доказами. Апеляційний суд на порушення вимог частини 3 статті 404 КПК частково розглянув клопотання сторони захисту з приводу повторного дослідження доказів і дослідив лише інформацію на магнітних носіях. 
7. Також засуджений вважає порушенням кримінального процесуального закону те, що апеляційний розгляд здійснювався за відсутності потерпілих.
8. Окрім цього, наголошує на частковій відсутності технічного запису судового розгляду. Рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 419 КПК.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 424–428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого                                     ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 05 січня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.     
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                  ОСОБА_3