ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року	Львів	Справа № 1340/6158/18 пров. № А/857/7948/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В.,  Шевчук С. М.;
за участю секретаря судового засідання   – Чопко Ю. Т.;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського   окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року  у справі № 1340/6158/18 (головуючий суддя Москаль Р. М., м. Львів, повне судове рішення складено 09 березня 2021 року) за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2018 року Львівським  окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 2489/592/АВ/ФС від 29.11.2018.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що порушення статті 116 КЗпП України позивач усунув 20.08.2018 ще до початку проведення інспекційного відвідування; порушення вимог статті 117 КЗпП України позивач усунув 13.11.2018 до винесення припису та до винесення постанови про накладення штрафу. Наголошено, що 20.09.2018, до початку проведення інспекційного відвідування видав накази про внесення змін до наказів від 27.06.2018 та 31.07.2018 про преміювання в частині позбавлення премії ОСОБА_1 до 100% за червень та липень 2018. В частині, що стосується порушення вимог статті 98 КЗпП України щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з посадового окладу 5000 грн., а не з посадового окладу 7500 грн. позивач зазначив, що ОСОБА_1 займав посаду начальника відділу профілактики виробничого травматизму та страхових виплат Яворівського відділення управління з окладом 5000 грн., на яку його поновлено з 26.01.2018 згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області. 
Рішенням Львівського   окружного адміністративного суду від 25 лютого  2021 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ 2489/592/АВ/ФС від 29.11.2018.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач   – Головне управління Держпраці у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області додержано процедуру притягнення позивача до фінансової відповідальності за порушення вимог законодавства про працю, так як станом на 27.11.2018 жодної інформації від позивача про усунення порушень, зазначених у приписі ГУ Держпраці у Львівській області не надходило. Вказано, що факт відсутності в пропозиціях на преміювання працівників за червень-липень 2018 прізвища ОСОБА_1 підтверджує допущення порушення статті 97 КЗпП України в частині прийняття рішення про позбавлення премії всупереч п. 4.4 Положення, яким регулюється порядок преміювання працівників Фонду соціального страхування. Також зазначено, що рішенням №13037/2/07-09 від 29.12.2018 про розгляд скарги на припис про усунення виявлених порушень №ЛВ2489/592/НД/АВ/П від 19.11.2018 зазначений припис скасовано. При цьому,   усунення порушень законодавства про працю до початку проведення інспекційного відвідування не спростовує факт вчинення такого порушення, за яке законодавством передбачена відповідальність та не є підставою для звільнення суб`єкта господарювання від такої відповідальності. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача,    проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що на підставі наказу №2474-П від 22.10.2018 та направлення №2279 від 22.10.2018 посадова особа ГУ Держпраці у Львівській області здійснила вихід для проведення інспекційного відвідування Управління виконавчої дирекції Фонду (а.с. 31-34). Інспектор праці склала акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЛВ2489/592/НД від 24.10.2018 з мотивів ненадання Фондом для ознайомлення  документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та які є предметом інспекційного відвідування, а також письмову вимогу про надання/поновлення документів №ЛВ2489/592/НД/ПД; строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 05.11.2018 (а.с. 35-36, 37).  Наказом начальника ГУ Держпраці у Львівській області дату проведення інспекційного відвідування перенесено на 05-06.11.2018, наказом №2624/1-П від 06.11.2018 продовжено термін проведення інспекційного відвідування до 09.11.2018  (а.с. 32,33).
В період з 06.11.2018 по 09.11.2018 посадова особа ГУ Держпраці у Львівській області провела інспекційне відвідування управління виконавчої дирекції Фонду щодо додержання вимог законодавства про працю, за результатами котрого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ЛВ2489/592/НД/АВ від 09.11.2018 (а.с. 38-43). В розділі ІІІ цього акта здійснено опис виявлених порушень законодавства про працю (а.с. 42 звор), описано такі порушення: статті 97 КЗпП України в частині того, що власник або уповноважений орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективним договором – в ході інспекційного відвідування надано для огляду кадрові накази на преміювання працівників за червень, липень 2018. Встановлено, що в цих наказах відсутнє прізвище ОСОБА_1 , також відсутні: службові записки про невиконання ОСОБА_1 функціональних обов`язків, накази про зменшення ОСОБА_1 розміру премій та накази про позбавлення ОСОБА_1 премії до 100% за несвоєчасне виконання функціональних обов`язків; статті 116 КЗпП України в частині невиплати ОСОБА_1 усіх розрахункових коштів, належних при звільненні (08.08.2018), виплатили їх 20.08.2018 – надано наказ №252-ос від 08.08.2018 про звільнення ОСОБА_1 з 08.08.2018 та зведену відомість сум для зарахувань на картрахунки працівників від 20.08.2018, в якій навпроти прізвища ОСОБА_1 проставлено суму 3304,47 грн.; статті 117 КЗпП України – виплата розрахункових коштів проведена ОСОБА_1 не в день звільнення, 08.08.2018, а 20.08.2018. З огляду на норми частини першої статті 117 КЗпП України керівництво повинно було виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чого здійснено не було; статті 98 КЗпП України в частині того, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України в межах бюджетних асигнувань та позабюджетних фондів  – надано Постанову правління ФССУ від 10.10.2017 №51 “Про затвердження схем посадових окладів працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її робочих органів”, у якій додатком 3 затверджено схему посадових окладів працівників відділень ФССУ, де навпроти посади начальника відділу встановлено оклад 7500 грн. При огляді відомостей нарахування та виплати заробітної плати працівникам Установи встановлено, що нарахування заробітної плати ОСОБА_1 проводиться не з посадового окладу 7500 грн., а з посадового окладу 5000 грн. 
Управління виконавчої дирекції Фонду 12.11.2018 подало зауваження до акта інспекційного відвідування №06-10-2951 від 12.11.2018 (а.с. 44-45). В цьому запереченні позивач доводив, що інспекційне відвідування проведено з порушенням процедури здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, акт складено з порушеннями. ГУ Держпраці у Львівській області розглянуло зауваження на акт інспекційного відвідування та відхилило такі, про що скерувало скаржнику лист від 14.11.2018 № 11153/5/04.3-09 (а.с. 46). 
Інспектор праці 19.11.2018 винесла припис №ЛВ2489/592/АВ/П про усунення виявлених порушень до 27.11.2018 (а.с. 47-48); правовою підставою цього рішення вказано статтю 259 КЗпП України, частину третю статті 34 Закону України “Про місцеве самоврядування”, пункт 19,31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМ України від 26.04.2017 №295.  Цей припис 19.11.2018 вручений начальнику Управління виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_2 , про що останній розписався (а.с. 48 звор.).
27.11.2018 управління виконавчої дирекції Фонду оскаржило припис від 19.11.2018 в адміністративному порядку, а 06.12.2018 подало доповнення до скарги на припис (а.с. 49-52, 53). В скарзі серед іншого управління Фонду вказало, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2018 ОСОБА_1 поновлено на роботі з 26.01.2018, тобто з 26.01.2018 діяв трудовий договір  укладений з ним 01.08.2017, тому оформлення з особою трудових відносин 30.05.2018 не проводилось. Скаржник вказав, що питання оплати праці ОСОБА_1 виходячи з посадового окладу 7500 грн., як і питання преміювання за червень, липень 2018 є предметом судового  розгляду у справі №460/3961/18 Яворівського районного суду Львівської області, про що інспектору надано позовну заяву ОСОБА_1 та ухвалу суду від 04.09.2018. Скаржник вказав, що інспектор вийшов за межі інспекційного відвідування та розглянув питання, які є предметом судового розгляду. Управління виконавчої дирекції Фонду, 20.09.2018, до початку проведення інспекційного відвідування, видало наказ про внесення змін до наказів від 27.06.2018, 31.07.2018 про преміювання в частині позбавлення ОСОБА_1 премії до 100 відсотків за червень, липень 2018 року, який не врахований при складанні акта інспекційного відвідування.  На виконання вимог частини першої статті 117 КЗпП України управління 13.11.2018, до винесення припису, виплатило ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.  
19.11.2018 перший заступник начальника ГУ Держпраці у Львівській області прийняв рішення про розгляд справи про накладення штрафу №ЛВ2489/592/НД/АВ/ІП, яким розгляд справи призначено на 29.11.2018 (а.с. 69). Про розгляд справи про накладення штрафу управління виконавчої дирекції Фонду повідомлено листом ГУ Держпраці у Львівській області від 20.11.2018 №657/2/11-39 “Про виклик на розгляд справи” (а.с. 70, 71-72). 
На підставі висновків акта інспекційного відвідування посадова відповідача 29.11.2018 прийняла постанову №ЛВ2489/592/АВ/ФС (а.с. 9-10), згідно з якою на підставі абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП України на управління виконавчої дирекції Фонду накладено штраф в розмірі 3723 грн. за такі порушення, що не були усунуті управлінням виконавчої дирекції Фонду на виконання припису №ЛВ2489/592/АВ/П від 19.11.2018 у встановлений у цьому приписі строк, а саме:
- вимог статті 97 КЗпП України - в частині того, що конкретні розміри тарифних ставок (окладів), посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій, і винагороди встановлюються власником або уповноваженим ним органом та в частині того, що власник або уповноважений орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що вирішують умови встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. В постанові зазначено, що в ході інспекційного відвідування адміністрацією Установи надано для огляду кадрові накази на преміювання працівників Установи за червень, липень 2018 року та встановлено, що в даних наказах прізвище ОСОБА_1 відсутнє, також відсутні: службові записки про невиконання ОСОБА_1 функціональних обов`язків, накази про зменшення ОСОБА_1 розміру премій та накази про позбавлення ОСОБА_1 премії до 100%, тобто відсутні документи, які б свідчили про невиконання ОСОБА_1 своїх функціональних обов`язків;
- вимог статті 116 КЗпП України - згідно зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки працівників від 20.08.2018, навпроти прізвища ОСОБА_1 проставлено суму 3304,47 грн. Наведене, свідчить про порушення вимог статті 116 КЗпП України, в частині невиплати ОСОБА_1 усіх розрахункових коштів, належних йому від Установи в день звільнення (08.08.2018), натомість виплатили їх: 20.08.2018 (згідно табелю обліку робочого часу 08.08.2018 ОСОБА_1 працював);
- вимог статті 117 КЗпП України - оскільки виплата розрахункових коштів проведена ОСОБА_1 не в день звільнення (08.08.2018), а 20.08.2018. У зв`язку з тим, беручи до уваги норми частини першої статті 117 КЗпП України, керівництво повинно було виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чого станом на день перевірки здійснено не було, чим порушено вимоги частини першої ст. 117 КЗпП України; 
- вимог статті 98 КЗпП України - в ході інспекційного відвідування надано Постанову правління ФССУ від 10.10.2017 № 51 “Про затвердження схем посадових окладів працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її робочих органів”, у якій додатком 3 затверджено схему посадових окладів працівників відділень ФССУ, де навпроти посади начальника відділу встановлено оклад 7500 грн. При огляді відомостей нарахування та виплати заробітної плати працівникам Установи встановлено, що нарахування заробітної плати ОСОБА_1 проводиться не з посадового окладу 7500 грн, а з посадового окладу 5000 грн., чим порушено вимоги статті 98 КЗпП України в частині того, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
29.12.2018 за результатами розгляду скарги управління виконавчої дирекції Фонду на припис №ЛВ2489/592/АВ/П від 19.11.2018 про усунення виявлених порушень, цю  скаргу було задоволено та скасовано припис про усунення виявлених порушень №ЛВ2489/592/АВ/П від 19.11.2018 (а.с.197-200).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до статті 1 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” від 05.04.2007 N877-V   (далі – Закон N877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. 
Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України Кабінет Міністрів України постановою від 26.04.2017 №295 затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі – Порядок №295, чинного на момент проведення інспекційного відвідування), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.
Згідно з пунктом 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань. Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад, посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (пункт 3 Порядку № 295).
Відповідно до пп. 1 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.
Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (пункт 8 Порядку № 295).
Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання (пункт 12 Порядку № 295).
У разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених   пунктом 11   цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою (пункт 16 Порядку № 295).
У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється (пункт 18 Порядку №295).
За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (пункт 19 Порядку №295).
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування (пункт 20 Порядку №295).
Пунктом 21 Порядку №295 визначено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Пунктом 23 Порядку №295 визначено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Пункт 24 Порядку №295 містить такі норми: припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.
Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.
Стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного у ньому строку усунення недоліків, якщо об`єкт відвідування не надав відповідь або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту усунення виявлених порушень (пункт 25 Порядку №295).
Відповідно до пунктів 27,28 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.
Згідно з пунктом 30 Порядку №295 припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені у 10-денний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці.
Подання в установлений строк скарги тимчасово припиняє виконання припису або вимоги.
Скарга розглядається у 30-денний строк з дати її надходження, якщо інше не встановлено законом.
За результатами розгляду скарг вимоги, приписи можуть бути скасовані повністю або в окремій частині.
Відповідно до норм статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. 
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Норми статті 117 КЗпП України визначають, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Згідно з статтею 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” від 07.12.2017 №2246-VIII установлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні.
Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення” від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.
Встановлено, що ОСОБА_1 поновлений на роботі в підрозділі управління виконавчої дирекції Фонду на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2018  з 26.01.2018. Відповідно до пропозицій начальника Яворівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Львівській області щодо преміювання працівників за червень та липень 2018 року в додатках до цього листа серед прізвищ працівників, пропонованих до преміювання, відсутнє прізвище ОСОБА_1 . Відповідно до розрахункових відомостей за червень 2018 року та липень 2018 року (а.с. 65,66) ОСОБА_1 премії в цих місяцях не отримував. ГУ Держпраці посилається на порушення управлінням виконавчої дирекції Фонду статті 97 КЗпП України, оскільки в кадрових наказах про преміювання працівників Установи за червень, липень 2018 року відсутнє прізвище ОСОБА_1 за відсутності службових записок про невиконання останнім функціональних обов`язків, наказів про зменшення чи позбавлення ОСОБА_1 премії. 
Колективним договором на 2018-2020 роки, прийнятим на конференції трудового колективу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області 13.02.2018, визначено, що оплата праці (посадовий оклад, надбавка за вислугу років, доплати, щомісячна та одноразова премії, матеріальна допомога тощо) працівників управління ВД Фонду та відділень управління ВД Фонду проводиться відповідно до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 08.02.2017 №14 із змінами (далі – Положення №14) (а.с. 59).
Відповідно пункту 1.3 Положення №14, в редакції постанови правління Фонду №52 від 10.10.2017, працівникам виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів встановлюються посадові (місячні) оклади, місячна надбавка за вислугу років, виплачується премія за результатами роботи, одноразові премії, матеріальна допомога, здійснюються доплати  відповідно до цього Положення. 
Відповідно до пункту 4.7 Положення №14 рішення про стимулювання працівників виконавчої дирекції Фонду приймає директор виконавчої дирекції Фонду за пропозиціями: - заступників директора виконавчої дирекції Фонду згідно з розподілом обов`язків – по керівниках структурних підрозділів; - керівників структурних підрозділів – по працівниках цих структурних підрозділів. 
Пунктом 4.8 Положення №14 обумовлено, що конкретний розмір премії, в тому числі працівникам відповідного відділення, встановлює начальник управління.
Управління виконавчої дирекції Фонду документально підтвердило, що начальник Яворівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Львівській області звернувся до в.о. начальника Управління виконавчої дирекції Фонду із службовою запискою №01-17/658 від 20.09.2019, в якій повідомив, що в пропозиціях щодо преміювання працівників Яворівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Львівській області за червень, липень, серпень 2018 року не подано на преміювання начальника відділу профілактики виробничого травматизму та страхових виплат  Яворівського відділення ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю посади (у штатному розписі), яку він обіймав у Яворівському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду, при цьому зазначив, що ОСОБА_1 виконував в цей період функціональних обов`язків. З огляду на це управління виконавчої дирекції Фонду 20.09.2018 прийняло наказ №272-ос про внесення змін до наказів від 27.06.2018, 31.07.2018 та 31.08.2018 про преміювання в частині позбавлення начальника відділу профілактики виробничого травматизму та страхових виплат Яворівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_1 премії до 100% за неналежне виконання (невиконання) функціональних обов`язків у червні 2018 року, липні 2018 року, серпні 2018 року (а.с.114). Ці обставини пояснюють невиплату ОСОБА_1 премії за червень, липень 2018 року (працівник в цей період не виконував функціональних обов`язків), при цьому прийняття наказу №272-ос в частині внесення змін до наказів про преміювання мало місце 20.09.2018, тобто до початку проведення інспекційного відвідування (06.11.2018). З огляду на це суд вважає обґрунтованим твердження позивача про те, що інспектор праці безпідставно вказав про порушення управлінням виконавчої дирекції Фонду статті 97 КЗпП України, а також зобов`язував в приписі усунути таке порушення. Суд також враховує, що позивач в скарзі на припис повідомляв ГУ Держпраці у Львівській області про ці фактичні обставини, проте відповідач безпідставно не взяв такі до уваги при прийнятті оскарженого рішення.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2  розділу “Порядок встановлення посадових окладів” Положення №14 посадові (місячні) оклади працівникам встановлюються відповідно до схем посадових окладів у відповідних штатних розписах. До звільнення ОСОБА_1 займав посаду начальника відділу профілактики виробничого травматизму та страхових виплат  Яворівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області. ОСОБА_1 поновлений на роботі на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2018  з 26.01.2018 саме на посаді начальника відділу профілактики виробничого травматизму та страхових виплат  Яворівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області. Така посада була в штатному розписі Яворівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду, затвердженому начальником управління виконавчої дирекції ФССУ у Львівській області 03.07.2017 (а.с. 115). Водночас штатним розписом Яворівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, затвердженим начальником управління виконавчої дирекції ФССУ у Львівській області 07.12.2017 та введеним в дію з 01.01.2018 посада начальника відділу профілактики виробничого травматизму та страхових виплат не була передбачена. Таким чином, управління виконавчої дирекції Фонду до вирішення питання про переведення ОСОБА_1 на посаду, передбачену штатним розписом, обґрунтовано виплачувало йому заробітної плати виходячи із розміру посадового окладу за посадою, з якої він був звільнений до реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду. 
Суд також враховує, що частиною четвертою статті 4 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 23.09.1999 №1105-XIV (далі – Закон №1105-XIV) передбачено, що кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. Оплата праці працівників Управління здійснюється на підставі Положення №14, в редакції постанови від 10.10.2017 №52. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань організаційно-правовою формою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області є інші організаційно-правові форми. Оскільки положення статті 98 КЗпП України стосуються лише установ і організацій, оплата праці працівників яких проводиться за рахунок та в межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів, то норми цієї статті не поширюється на позивача, який не фінансується за рахунок коштів Державного чи місцевого бюджетів, а тому висновки відповідача про можливість застосування вказаної статті до встановлених ним правовідносин є помилковими.
Також встановлено, що наказом управління виконавчої дирекції Фонду №252-ос від 08.08.2018 ОСОБА_1 звільнений з 08.08.2018 з посади начальника відділу профілактики виробничого травматизму та страхових виплат  Яворівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (а.с. 54). 
Відповідно до норми статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до табеля обліку робочого часу за серпень 2018 року останнім робочим днем ОСОБА_1 є 08.08.2018. З відомостей про розподіл витрат управління виконавчої дирекції Фонду вбачається, що позивач виплатив ОСОБА_1 належні при звільненні кошти в сумі 3304,47 грн.  20.08.2018 (а.с. 56).
Разом з тим, управління виконавчої дирекції Фонду ще до винесення припису від 19.11.2018 на підставі частини першої статті 117 КЗпП України виплатило ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що підтверджується платіжним дорученням №3371 від 12.11.2018 (а.с. 173) та визнається відповідачем. 
Норми частини одинадцятої статті 3 Закону N877-V та пункту 28 Порядку №295 регламентують, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису заходи притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються. Оскільки наслідки описаних порушень ст.ст.116,117 КЗпП України було самостійно усунуто позивачем ще до винесення припису (виплачений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні), це свідчать про безпідставність включення цих епізодів до припису від 19.11.2018 з вимогою усунути порушення, наслідки котрого вже було усунуто у встановлений КЗпП спосіб. 
Також, в скарзі на припис від 19.11.2018 управління виконавчої дирекції Фонду повідомляло ГУ Держпраці у Львівській області про ці обставини, разом з тим відповідач такі не взяв до уваги та прийняв оскаржувану постанову. Отже, ГУ Держпраці у Львівській області за наслідками інспекційного відвідування мало підстави притягнути позивача за описані порушення законодавства про працю до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 265 КЗпП України. Натомість відповідач безпідставно включив до припису від 19.11.2018 вимогу усунути такі порушення, а надалі протиправно застосовувало передбачений абзацом восьмим частини першої статті 265 КЗпП України штраф з мотивів відсутності відомостей про усунення порушення у встановлений приписом від 19.11.2018 строк. 
Суд зауважує, що інспекційне відвідування позивача проведено з 06.11.2018 по 09.11.2018, за результатами якого посадова особа відповідача склала акт №ЛВ2489/592/НД/АВ від 09.11.2018. Пункт 24 Порядку №295 визначає, що припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. 
Згідно з пунктом 30 Порядку №295 припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені у 10-денний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці. 
Управління виконавчої дирекції Фонду 27.11.2018 оскаржило припис інспектора ГУ Держпраці у Львівській області, скарга отримана відповідною посадовою особою ГУ Держпраці в межах встановленого Порядком №295 строку (29.11.2018). Відповідно до пункту 30 Порядку №295 ця обставина мала наслідком тимчасове припинення виконання припису або вимоги. За наслідками розгляду цієї скарги припис від 19.11.2018 було скасовано. Отже, ГУ Держпраці у Львівській області 29.11.2018 наклало на управління виконавчої дирекції Фонду штраф з мотивів відсутності відомостей про усунення порушень законодавства про працю у встановлені приписом від 19.11.2018 строки, хоча станом на цю дату виконання припису було тимчасово зупинене в силу прямої норми Порядку №295; надалі керівник ГУ Держпраці у Львівській області скасував припис від 19.11.2018. За таких обставин прийняття 29.11.2018 постанови про накладення штрафу свідчить про передчасність та необґрунтованість такого рішення.
Згідно з частиною другою статті 6 КАС та статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.
Суд апеляційної інстанції застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену  у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на все  вищевказане, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції ці обставини було  враховано та мотивовано та законно  прийнято рішення про    задоволення адміністративного позову.
Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про  задоволення  позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області – залишити без задоволення, а рішення Львівського   окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року  у справі № 1340/6158/18 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено 23 червня 2021 року.