Справа № 753/6916/20	 	 	 	Головуючий у 1 інстанції Колесник О.М.	
Провадження № 33/824/687/2021	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.	

 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
            ___________________________________________________________________
 
                                                        П О С Т А Н О В А
                                                           іменем України
 
30 березня 2021 року                                                                   м. Київ 
 
Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Юрченка Ю.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від                     18.05.2020 року, якою  
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,                                 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі                                                     600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить                               10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -
                                                         В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 537101 від 05.04.2020 року,  «05 квітня 2020 року в м. Києві (Дарницький р-н) по вул. Ревуцького, 19 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21043» державний номерний знак                     НОМЕР_1  в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився у лікаря нарколога за адресою м. Київ,                            вул. П. Запорожця, 20, що підтверджується медичним висновком № 002618 від                  05.04.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що відповідальність передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП».
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2020 року           ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1                                  ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі                          600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить                           10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Юрченко Ю.Б., діючи в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та направити справу на новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що постанову суду незаконною, оскільки вона була винесена з грубим порушенням норм процесуального законодавства.                     В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 , а наявні в матеріалах справи та SMS- повідомлення не є належними доказами. У зв`язку з викладеним, вважає, що суд порушивши норми процесуального права та знехтувавши нормами міжнародного права розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 . Вважає, що судом першої інстанції не досліджено обставини, зокрема щодо невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому, на думку апелянта, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті справи. А тому вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права.
У своїй апеляційній скарзі адвокат Юрченко Ю.Б. просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання зазначає, що розгляд справи проведено у відсутності ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять належного його повідомлення про дату та час судового розгляду, а оскаржувана постанова не була врученою ані в день її винесення, ані після спливу триденного строку, а була отримана на вимогу лише 27.05.2020 року 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.
Враховуючи доводи апелянта про причини пропуску строку на оскарження постанови, апеляційний суд визнає їх поважними, а тому клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 18.05.2020 року підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час та місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається із матеріалів справи, зазначена справа була розглянута у відсутності ОСОБА_1 , при цьому, матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 . Розглянувши справу за даних обставин, суддя місцевого суду, допустив порушення гарантованих ст. 268 КУпАП прав ОСОБА_1 .
Право ОСОБА_1 - особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду і скористалась правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, всупереч вказаних вимог закону, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи та прийшов до помилкового висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав                           на нього адміністративне стягнення.
В обґрунтування вини ОСОБА_1 місцевий суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №537101 від 05.04.2020 та висновок лікаря Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» № 002618 від                     05.04.2020 року.
Але апеляційний суд не може погодитися з висновком місцевого суду, який не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
За приписами п. 2.5 ПДР України лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон  на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження  відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги неодноразово викликався працівник поліції інспектор роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 УПП                              в м. Києві ДПП лейтенант поліції Кушнір Є.С., який складав протокол про адміністративне правопорушення, однак вказаний працівник поліції, який був повідомлений про місце та час апеляційного перегляду справи, в судове засідання не з`явився, пояснення не надав.
Допитаний в судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи                       ОСОБА_1 - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, підтвердив доводи викладені в апеляційній скарзі, та зазначив, що автомобілем не керував, а перебував на автостоянці біля припаркованого автомобіля «ВАЗ 21043» державний номерний знак НОМЕР_1 , про що зазначив в протоколі, складеного щодо нього.
З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. При цьому події відбуваються на автостоянці, ОСОБА_1 перебував біля припаркованого автомобіля «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 . Працівниками поліції було зазначено, що на вказаний автомобіль надійшло орієнтування, оскільки «небайдужий громадянин» повідомив, що водій вказаного автомобіля перебуває в стані алкогольного сп`яніння, але матеріали справи не містять пояснення «небайдужого громадянина» про те, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Крім того, даний відеозапис свідчить лише про те, що  ОСОБА_1 не заперечує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Висновок лікаря нарколога підтверджує лише проходження  ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння.
Матеріали справи не містять факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Працівник поліції Кушнір Є.С. - особа, яка складала протокол                                        про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1                             за ст. 130 ч. 1 КУпАП; особа, яка повідомила, зі слів працівника поліції, про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, працівником поліції не встановлювалася та                      не допитувалася. Разом з тим, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що не погоджується з протоколом, та зазначає, що стояв біля свого авто, після чого підійшли працівники поліції. 
Отже, будь-які відомості, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом «ВАЗ 21043» державний номерний знак НОМЕР_1 , матеріали справи не містять та спростовуються дослідженими під час розгляду апеляційної скарги доказами.
Зазначені обставини не були повно з`ясовані місцевим судом, постанова суду не вмотивована, при встановленні вини ОСОБА_1 суд послався як на доказ лише на протокол та висновок КМНКЛ «Соціотерапія», не надавши їм належної оцінки, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку                        з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Отже, матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів, що                         ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21043» державний номерний знак НОМЕР_1                      в стані алкогольного сп`яніння, в судовому засіданні не встановлено його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2020 року щодо ОСОБА_1  підлягає скасуванню,                     а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю                            в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                            П О С Т А Н О В И В:
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2020 року щодо ОСОБА_1  скасувати, провадження у справі закрити.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

    Суддя 
Київського апеляційного суду                                                              Ю.В.Семенцов