ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року
м. Харків

справа № 638/14400/14-ц
провадження № 22-ц/818/849/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Кравченко О.О.,

ім`я (найменування) сторін:
заявник – Комунальне підприємство «Харківводоканал»,
заінтересовані особи – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представник – ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2020 року в складі судді Цвірюка Д.В.,

у с т а н о в и в:

15 квітня 2020 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі – КП «Харківводоканал») в особі свого представника Панасенко Ірини Олексіївни звернулося до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих 15 серпня 2016 року у цивільній справі № 638/14400/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги з водопостачання у розмірі 4 991, 08 грн.

Заява мотивована тим, що 15 квітня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги з водопостачання в розмірі 4 991, 08 грн.
Законом України «Про виконавче провадження» було встановлено, що виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки встановлювалися з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, – з наступного дня після його постановлення.
Зазначає, що підприємство не знало, коли набуло законної сили заочне рішення, оскільки не отримувало його копію, а тому і пропустило строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Про дату набрання заочного рішення про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання КП «Харківводоканал» стало відомо лише 15 вересня 2019 року після апеляційного перегляду скарги ОСОБА_5 на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчими листами.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2020 року заяву КП «Харківводоканал» задоволено. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих 15 серпня 2016 року у цивільній справі № 638/1440/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги з водопостачання в розмірі 4 991,08 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що питання щодо спливу строку на звернення виконавчих листів до виконання остаточно було вирішено постановою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження. Відповідно до вказаної постанови, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплинув 26 квітня 2016 року. У зв`язку з тривалим розглядом скарги ОСОБА_5 на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, КП «Харківводоканал» пропустило строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання з поважним причих, а тому заява підприємства підлягає задоволенню.

02 листопада 2020 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу. Посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви КП «Харківводоканал».

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява КП «Харківводоканал» є необґрунтованою, оскільки заявник не навів поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання на користь КП «Харківводоканал» набрало законної сили 26 квітня 2015 року. Таким чином, строк для пред`явлення виконавчих листів для примусового виконання вказаного судового рішення закінчився 26 квітня 2016 року, а з заявою про отримання виконавчих листів представник підприємства звернувся лише 15 серпня 2016 року, тобто з пропуском встановленого Законом № 606 – ХІV строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Також, не має причинно – наслідкового зв`язку між помилковим зазначенням у виконавчих документах дати набрання заочним рішенням законної сили і пропуском строку на подання виконавчих документів до виконання, оскільки подія пропуску строку відбулася раніше видачі судом виконавчих листів до виконання.
Суд першої інстанції безпідставно вважав, що пропуск строку пов`язаний з тривалим розглядом їх скарги на дії державного виконавця, тому що спочатку підприємство пропустило строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання і лише в листопаді 2016 року вони подали свою скаргу.
Зазначають, що КП «Харківводоканал» зловживає своїми процесуальними правами, оскільки має в штаті юристів, посадовими обов`язками яких є представництво інтересів підприємства у судах, які є компетентними щодо порядку отримання копій судових рішень, виконавчих листів та строку звернення до виконавчої служби для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Таким чином, доводи заявника про те, що підприємство пропустило строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання, оскільки не знало дату набрання законної сили заочним рішенням про стягнення заборгованості, є безпідставними.
Вказують, що єдиною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання стало те, що КП «Харківводоканал» не цікавилося справою та не вживало заходів для реалізації свого права на стягнення заборгованості у примусовому порядку.

27 січня 2021 року Стельмах Олена Сергіївна – представник КП «Харківводоканал» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції постановив законну і обґрунтованому ухвалу, оскільки повно та всебічно встановив обставини справи, правову природу правовідносин, дав їм належну оцінку та вірно застосував норми процесуального та матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та не впливають на висновки суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України – в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» стягнуто у солідарному порядку заборгованість за послуги з водопостачання в розмірі 4 991, 08 грн та 81,20 грн судового збору.

15 серпня 2016 року представник КП «Харківводоканал» отримав виконавчі листи.

15 вересня 2016 року Дзержинським відділом державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі – Дзержинський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області) виконавчі документи щодо примусового виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року у справі №638/14400/14-ц прийнято до виконання та 04 жовтня 2016 року відкрито виконавчі провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року частково задоволено скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії державного виконавця. Визнано неправомірними дії державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Конєвої М.І. щодо порушення строку надсилання боржникам постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року (ВП № 52577845).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року визнано неправомірними дії державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Конєвої М.І. щодо порушення строку надсилання боржникам постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року (ВП №52577845). Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52577845 від 04 жовтня 2016 року та визнано виконавчий лист № 638/14400/14-ц, виданий 15 серпня 2016 року про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги з водопостачання у розмірі 4 991,08 грн таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року скасовано в частині визнання виконавчого листа № 638/144/14-ц таким, що не підлягає виконанню. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 та статті 129 – 1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з статтею 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606 – ХІV «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 606 – ХІV), який діяв на час набуття законної сили заочним рішення про стягнення заборгованості, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно – правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 22 Закону № 606 – ХІV було встановлено, що виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень – з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, – з наступного дня після його постановлення.

Обов`язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених статтею 22 Закону № 606 – ХІV, покладено саме на стягувача.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404 - VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404 - VIII).

Частиною шостою Закону № 1404 - VIII в редакції, чинній на час подання заяви, встановлено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 433 ЦПК України в редакції, чинній на час подання заяви, визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Норми ЦПК України та Закону № 1404 - VIII не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Отже, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суддя відповідно до статті 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) 03 квітня 2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Доказів того, що КП «Харківводоканал» отримало копію заочного рішення від 15 квітня 2015 року про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання матеріали справи не містять. В суді апеляційної інстанції представник КП «Харківводоканал» пояснив, що суд першої інстанції відмовляв підприємству у видачі виконавчих листів у зв`язку з нетриманням копії заочного рішення відповідачами. 

Оскільки вказані доводи не спростовуються матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382 – 384, 431, 433 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 травня 2021 року.

Головуючий                                                                                   А.В. Котелевець

Судді                                                                                         О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина