ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2021 р.           Справа№ 910/16375/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Демидової А.М. 
          Владимиренко С.В. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників сторін:
від позивача:           Сударікова Є.В.
від відповідача:           Коваль О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Державного підприємства "Гарантований покупець"
на рішення господарського суду міста Києва від 28.12.2020 (повне судове рішення складено та підписано 28.12.2020) 
у справі № 910/16375/20 (суддя Трофименко Т.Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідроенергоресурс" 
до Державного підприємства "Гарантований покупець" 
про стягнення 325 959,45 грн
                                                                  
                                                   В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 

          В жовтні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідроенергоресурс" звернулось до господарського суду міста Києва надійшла до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 325 959,45    грн, з яких 108    915,27 грн пені та 217  044,18 грн штрафу. 

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 15325/07 від 17.07.2018 в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за "зеленим тарифом" отриманої у лютому-липні 2020 року.

          Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття 

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі №910/16375/20 позов задоволено частково, з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідроенергоресурс"  стягнуто пеню у розмірі 108  915,27 грн, штраф у розмірі 217 043,29 грн та судовий збір у розмірі 4  889,38 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за "зеленим тарифом" отриманої у лютому-липні 2020 року.

При цьому суд послався, що відповідач не довів належними доказами відсутність своєї вини та, відповідно, необхідність звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання в розумінні  ст. 614 ЦК України.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів

          Частково не погоджуючись з ухваленим рішенням, ДП «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Зокрема, скаржник зазначає, що надані позивачем акти звіряння розрахунків не можуть бути належними доказами на підтвердження заборгованості відповідача. Також, на думку відповідача, позивачем не обґрунтовано дати виникнення та дати прострочення зобов`язання. 

Окрім того, апелянт послався на те, що судом безпідставно не застосовано надане ст.ст. 233ГК України, ст. 551 ЦК України право на зменшення штрафних санкцій.

Позиції інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін. 

            Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2021 справу №910/16375/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.      
  
                Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ДП "Гарантований покупець" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі №910/16375/20; апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення її недоліків.

          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 після усунення недоліків, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на рішення господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі № 910/16375/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 07.04.2021.

06.04.2021 в порядку ч. 6 ст. 120 ГПК України судом було повідомлено учасників справи за допомогою засобів телефонного зв`язку, про що свідчать долучені до матеріалів справи телефонограми, які прийняті їх представниками про те, що судове засідання призначене на 07.04.2021 не відбудеться у зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М. та Владимиренко С.В. на лікарняному, дату наступного судового засідання буде повідомлено додатково.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 розгляд справи призначено на 28.04.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 19.05.2021.

У судове засідання 19.05.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив їх відхилити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд клопотань учасників справи

27.04.2021 скаржником подані до суду клопотання про залучення ПрАТ «НЕК «Укренерго» до участі у справі як третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача та про долучення доказів. 

Відповідно до  ст. 118 ГПК України  право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 24.02.2021 про відкриття провадження у справі учасникам справи встановлено строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі - протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, копію якої відповідач отримав 09.03.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке залучено до матеріалів справи.

Оскільки станом на 27.04.2021 строк для подання усіх заяв та клопотань закінчився, подані відповідачем з порушенням встановленого процесуального строку клопотання підлягають залишенню без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що докази, які просить долучити до матеріалів справи відповідач, датовані вже після прийняття рішення судом першої інстанції. Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку  статті 269 ГПК України  незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. У цьому висновку суд апеляційної звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.
          
Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору від 17.07.2018 № 15325/07, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гідроенергоресурс" та Державним підприємством "Енергоринок", останнє взяло на себе зобов`язання купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

30.06.2019 між Державним підприємством "Енергоринок" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гідроенергоресурс" укладено додаткову угоду № 88/01 до договору від 17.07.2018 № 15325/07, якою в преамбулі договору слова "Державне підприємство ''Енергоринок'', що діє на підставі ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії від 18.01.2012 № 579645 та має статус платника податку на прибуток на загальних умовах" замінено на слова "Державне підприємство ''Гарантований покупець'', що діє на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності зі здійснення функцій гарантованого покупця ".

В п. 2 додаткової угоди № 88/01 від 30.06.2019 вказано, що статті 1-10 договору замінено статтями 1-8 в новій редакції.

Пунктом 1.1 договору в редакції додаткової угоди № 88/01 від 30.06.2019, передбачено, що виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Порядок).

В п. 2.1 договору в редакції додаткової угоди № 88/01 від 30.06.2019, вказано, що сторони визнають свої зобов`язання згідно з  Законом України "Про ринок електричної енергії", Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 307, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього Договору.

Згідно з п. 2.2 договору в редакції додаткової угоди № 88/01 від 30.06.2019 купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється за умови членства виробника за "зеленим" тарифом в балансуючій групі виробників за "зеленим" тарифом.

Пунктом 2.3 договору в редакції додаткової угоди № 88/01 від 30.06.2019 встановлено, що виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 договору в редакції додаткової угоди № 88/01 від 30.06.2019 виробник за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у національній валюті України; вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом.

За положеннями п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 88/01 від 30.06.2019 обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Пунктами 3.2, 3.3 договору в редакції додаткової угоди № 88/01 від 30.06.2019 передбачено, що розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ; оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої Гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Згідно з п. 10.1 Порядку, до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Пунктом 10.4 Порядку передбачено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.

Згідно з п. 8.3 Порядку фактичний обсяг відпущеної/відібраної продавцем електричної енергії визначається в кожному розрахунковому місяці, щодо якого здійснюється оплата відповідно до договору.

В п. 4.6. договору в редакції додаткової угоди № 88/01 від 30.06.2019 встановлено, що гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку. Гарантованому покупцю нараховується пеня й розмірі 0,1 % від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки 1 Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати.

Також, 31.03.2020 між Державним підприємством "Енергоринок" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гідроенергоресурс" було укладено додаткову угоду № 961/01/20 до договору від 17.07.2018 № 15325/07, якою статті 1-7 Договору викладено в новій редакції.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 договору в редакції додаткової угоди №961/01/20 від 31.03.2020 обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами; оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Згідно з п. 4.6 договору в редакції додаткової угоди № 961/01/20 від 31.03.2020 гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1 % від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за "зеленим" тарифом.

На виконання умов договору сторонами були підписані акти купівлі-продажу електроенергії за лютий 2020 року від 29.02.2020 на суму 725        665,44 грн, за березень 2020 року від 31.03.2020 на суму 924        240,19 грн, за квітень 2020 року від 30.04.2020 на суму 616        808,32 грн, за травень 2020 року від 31.05.2020 на суму 621        428,84 грн, за червень 2020 року від 30.06.2020 на суму 673        713,04 грн, за липень 2020 року від 31.07.2020 на суму 383        034,60 грн.

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач послався на те, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за період    лютий 2020 року - липень 2020 року на дату звернення з позовом становить 2        686        957,99 грн з ПДВ, невиконання відповідачем своїх обов`язків за договором має системний характер. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за договором відповідачем, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 108  915,27 грн та штраф у розмірі 217    044,18 грн. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

  Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори й інші правочини.

Частиною першою  статті 714 Цивільного кодексу України  передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини першої  статті 275 Господарського кодексу України  за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Приписами частини шостої  статті 276 Господарського кодексу України  встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 526 Цивільного кодексу України  визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог  Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями частини першої  статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України  передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено, що за умовами укладеного сторонами договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників з "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом з урахуванням ПДВ. 

Згідно з приписами глави 10 Порядку гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Тобто, в силу прямої вказівки закону, 100 % оплати відпущеної електричної енергії здійснюється з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Як встановлено  ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на зазначене вище безпідставним є посилання скаржника щодо неправильного визначення дати виникнення та дати прострочення зобов`язання.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 20.03.2020 № 715 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні-лютому 2020 року. 

Отже, як вірно встановлено місцевим господарським судом, ДП "Гарантований покупець" зобов`язане було провести з ТОВ "Гідроенергоресурс" остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у лютому до 24.03.2020 (включно).

Проте, як встановлено судом, остаточний розрахунок з позивачем із забезпечення йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії у сумі 725  665,44 грн за лютий 2020 року було проведено 15.05.2020.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29.04.2020 № 902 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у березні 2020 року. 

Отже, як обґрунтовано зазначено судом, ДП "Гарантований покупець" зобов`язане було провести з ТОВ "Гідроенергоресурс" остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у березні до 04.05.2020 (включно).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем проведено частковий розрахунок з позивачем за березень 2020 року на суму 431  402,78 грн у березні, червні та липні 2020 року. Залишок несплаченої заборгованості становить 492    837,41 грн.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 27.05.2020 № 995 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у квітні 2020 року, відтак, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний був провести з ТОВ "Гідроенергоресурс" остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у квітні до 29.05.2020 (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено частковий розрахунок з позивачем за квітень 2020 року на суму 29  713,56 грн у квітні 2020 року. Залишок несплаченої заборгованості становить 587    094,76 грн.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 № 1211 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у травні 2020 року, відтак, ДП "Гарантований покупець" зобов`язане було провести з ТОВ "Гідроенергоресурс" остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у квітні до 26.06.2020 (включно).

Судом встановлено, що відповідачем проведено частковий розрахунок з позивачем за травень 2020 року на суму 29  638, 16 грн у травні 2020 року. Залишок несплаченої заборгованості становить 591  790,68 грн.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 22.07.2020 № 1435 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у червні 2020 року. Отже, ДП "Гарантований покупець" зобов`язане було провести з ТОВ "Гідроенергоресурс" остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у квітні до 24.07.2020 (включно).

Проте, частковий розрахунок відповідачем проведено з позивачем за червень 2020 року на суму 27  298, 91 грн у червні 2020 року. Залишок несплаченої заборгованості становить 646  414,13 грн.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19.08.2020 № 1600 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у липні 2020 року, а тому ДП "Гарантований покупець" зобов`язане було провести з ТОВ "Гідроенергоресурс" остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у квітні до 21.08.2020 (включно).

В той же час, відповідачем проведено частковий розрахунок з позивачем за липень 2020 року на суму 14  226,30 грн у липні 2020 року. Залишок несплаченої заборгованості становить 368  808,30 грн. При цьому суд зазначив, що позивач помилково вказав суму залишку в розмірі 368  821,01 грн.

Отже, місцевим господарським судом обґрунтовано визначено, що відповідачем прострочено виконання договірних зобов`язань зі своєчасної та повної оплати електричної енергії, поставленої його позивачем у лютому - липні 2020 року. Здійснення відповідачем часткових оплат підтверджується платіжними дорученнями, долученими позивачем до матеріалів справи, а також актом звірки розрахунків станом на кінець дня 31.07.2020.

В той же час, Верховним Судом неодноразово, зокрема, у справах №910/5253/19, № 905/1198/17, 910/1389/18 було зазначено, що акт звірки розрахунків є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств і має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку господарських операцій обома сторонами правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Матеріали справи містять первинні документи, якими підтверджено господарські операції між позивачем та відповідачем щодо виконання укладеного між сторонами договору, зокрема, копії актів купівлі-продажу електричної енергії за період з лютого по липень 2020 року, підписані уповноваженими представниками сторін, оригінали платіжних доручень з відмітками банку про проведення відповідачем оплат за спірних період.  

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.  Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.  Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини  з урахуванням поданих доказів  видається більш вірогідним, ніж протилежний  (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Отже, матеріалами справи підтверджено факт прострочення відповідачем договірних зобов`язань зі своєчасної та повної оплати електричної енергії, поставленої йому позивачем у лютому - липні 2020 року.

Посилання відповідача на те, що оплата вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом залежить від надходження коштів від ПрАТ     «НАК     «Укренерго», яке, на його думку, неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, не беруться судом до уваги, оскільки за укладеним між сторонами договором саме відповідач узяв на себе обов`язок купувати електроенергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 № 641. Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у цій справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення оплати вартості електроенергії за «зеленим» тарифом, отриманої у лютому-липні 2020 року.

Також відхиляються доводи відповідача про те, що виконання його грошових зобов`язань перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років на підставі пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії», оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, наразі відсутній нормативний акт, який би встановлював інший порядок і спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж передбачених договором та Порядком.

Щодо доводів скаржника про те, що позивачем не наведено та не підтверджено доказами дати отримання гарантованим покупцем підписаних позивачем актів купівлі-продажу електричної енергії за спірний період, а отже, не обґрунтовано дати виникнення зобов`язань відповідача з остаточної оплати електричної енергії, та відповідно, дати виникнення прострочення зобов`язання з оплати електричної енергії спірних періодів, слід зазначити таке.

Акти купівлі-продажу електроенергії за лютий-липень 2020 року підписані позивачем та відповідачем, зокрема, зі сторони відповідача - директором Петриковцем К.Я., та скріплені печатками сторін.

При цьому, в силу положень п. 10.4 Порядку дата виникнення зобов`язань відповідача обраховується з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Таким чином, строк оплати електричної енергії визначено п. 10.4 Порядку, а тому він не може бути змінений сторонами.    

З приводу доводів відповідача про необхідність залучення ПрАТ    «НЕК «Укренерго» до участі у цій справі як третьої особи, колегія вважає їх недостатньо обґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено яким чином рішення суду у даній справі може вплинути на права та/або обов`язки ПрАТ «НЕК  «Укренерго».

Згідно з приписами частини 1  статті 546 ЦК України зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 1  статті 549 ЦК України  встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3  статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6  статті 232 ГК України  нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За положеннями ст.ст. 1,  3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"  платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Як встановлено пунктом 4.6 укладеного між сторонами договору, гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1 % від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати.

Місцевий господарський суд, перевіривши розмір нарахованих позивачем пені та штрафу на суму невиконаного грошового зобов`язання, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір пені, яка підлягає стягненню  становить 108    915, 27 грн, а штрафу - 217    043, 29 грн.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, в запереченні на відповідь позивача на відзив на позовну заяву (т.1, а.с.238) відповідач просив суд застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 233 ГК України та зменшити розмір штрафних санкцій до 1 грн з огляду на відсутність його вини в порушенні грошового зобов`язання. Дане клопотання було залишено судом першої інстанції поза увагою.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Аналіз вказаних приписів дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19, від 07.11.2019 у справі № 920/437/19, від 04.03.2020 у справі № 908/2634/18, від 28.05.2020 у справі № 909/636/16, від 26.02.2020 у справі № 924/456/19).

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 917/104/19, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19, від 07.11.2019 у справі № 920/437/19, від 11.02.2020 у справі № 911/867/19, від 25.02.2020 від у справі № 904/2542/19).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку про те, що суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір неустойки, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Оцінюючи обґрунтованість клопотання відповідача про зменшення неустойки (штрафу та пені), колегія суддів враховує, що відповідач є державним підприємством на якого державою покладено спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії, майно підприємства є державною власністю, а Кабінет Міністрів України передбачає у державному бюджеті видатки на фінансову підтримку гарантованого покупця для оплати електричної енергії, а також те, що порушення виконання зобов`язань за договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій на 50 %.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини першої    статті 9 Конституції України    та беручи до уваги ратифікацію    Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР    Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    1950 року і Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття    Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV    (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод         зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують    висновків суду першої інстанції.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги 

Згідно ч.ч. 1, 3   ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до   ст. 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення   (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.ч. 1, 4  ст. 277 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що доводи, викладені скаржником у поданих ним суду апеляційної інстанції документах, знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржене рішення  суду першої інстанції - зміні.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (ч. 6  ст. 233 ГПК України).

Судові витрати 

Відповідно до частин 4 та 14 статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а прийняте у справі судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні, враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати позивача за розгляд позовної заяви покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог. 

Щодо судових витрат за розгляд апеляційної скарги відповідача суд зазначає, що відповідно до ч. 9  ст. 129 ГПК України  у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" задовольнити частково.

Рішення   господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі №910/16375/20 змінити.

Пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі № 910/16375/20 викласти в такій редакції:

« 2.           Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (вул. Симона Петлюри, буд. 27, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідроенергоресурс" (вул. Васильківська, буд. 1, м. Київ, 03040, ідентифікаційний код 37413997) 54  457, 64  грн пені (п`ятдесят чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень шістдесят чотири копійки), 108  521, 65 грн (сто вісім тисяч п`ятсот двадцять одна гривня шістдесят п`ять копійок) штрафу та 4  889, 38 грн (чотири тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять гривень тридцять вісім копійок) судового збору за подання позовної заяви.».

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Гарантований покупець".

Матеріали справи № 910/16375/20 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.05.2021 (у зв`язку з перебуванням головуючого судді Ходаківської І.П. у відпустці з 24.05.2021 по 28.05.2021).

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                С.В. Владимиренко